КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2026 року справа №320/51414/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:
ОСОБА_2 звернулась у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить суд:
-Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у переведенні ОСОБА_3 з категорії пенсіонерів за віком до категорії пенсіонерів у зв`язку з втратою годувальника.
- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві перевести з 8 лютого 2025 року ОСОБА_4 з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_5 та здійснювати виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю – Вісьтак М. Я.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що  ОСОБА_6 після смерті чоловіка звернулась до ГУ ПФУ в місті Києві із заявою про переведення позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. 07 березня 2025 року рішенням № ЕПС 930080186223 Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. ОСОБА_6 вважає такі дії протиправними та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, без поважних причин.
У матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа, що свідчить про отримання відповідачем 22.10.2025 року копії ухвали суду про відкриття провадження, у його електронний кабінет. 
Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву станом на день ухвалення рішення сплив.
Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.
Відповідно до ч. 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України , у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Встановлені судом обставини.
ОСОБА_6 є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 .
Згідно із відомостями паспорта серії НОМЕР_3 , зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_6 є АДРЕСА_2 .
Свідоцтвом про одруження НОМЕР_4 підтверджено шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_5 та довідкою про причину смерті до форми № 106/о № 64 від 08.02.2025 року.
26.02.2026 року Актом про проживання особи без реєстрації ,підписаний начальником ЖЕД-6, зазначено, що ОСОБА_7 проживав з 01.01.2024 року по день смерті за адресою АДРЕСА_2 .
ОСОБА_6 після смерті чоловіка звернулась до ГУ ПФУ в місті Києві із заявою про переведення позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
12.03.2025 року листом № 2600-0211-8/42568 ГУ ПФУ в місті Києві повідомило, що за результатами розгляду заяви позивача від 28.02.2025 року № 3400 ГУ ПФУ в Рівненській області прийняло рішення № ЕПС 930080186223 від 07.03.2025 року про відмову в переведенні, мотивуючи це тим, що заявницею не надані документи, які засвідчують факт перебування на утриманні непрацездатного члена сім?ї (документ про реєстрацію місця проживання разом з годувальником за однією адресою) та зазначили, що ЖЕД № 6 не відноситься до органів місцевого самоврядування. 
До матеріалів справи долучено свідоцтво про поховання від 30.04.2025 року № 5.41796К Рег.№ 1964-12028,копія пенсійного посвідчення ОСОБА_7 № НОМЕР_6 ,копія трудової книжки ОСОБА_7 Серія НОМЕР_7 , медичні виписки ОСОБА_7 .
Релевантні джерела права, оцінка та висновки суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 46 Конституції України громадяни наділені правом на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Згідно ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV цей закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника встановлені статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, за змістом якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (ч. 1, п. 1 ч. 2, абз. 2 п. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України №1058-IV).
Отже, оскільки за змістом п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважається дружина/чоловік, що досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, то позивач має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Така обставина не є спірною та не заперечується відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 % пенсії за віком померлого годувальника.
Тобто, базовою величиною для визначення розміру пенсії, призначеної у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону №1058-IV є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 08.07.2019 у справі №676/6529/15-а та від 21.02.2020 у справі №523/13150/16-а.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1).
Згідно пп. 9 п. 2.3. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.
Як документи, що підтверджують факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (п. 2.11. Порядку № 22-1).
Судом встановлено, що одержуючи пенсію за віком, позивач виявила бажання перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника, а тому звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою.
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в перерахунку пенсії – переходу на інший вид пенсії мотивоване відсутністю документів, які засвідчують факт перебування на утриманні непрацездатного члена сім?ї (документ про реєстрацію місця проживання разом з годувальником за однією адресою).
Відповідно до відомостей про зареєстроване місце проживання ОСОБА_6 , Акту про проживання особи без реєстрації від 26.02.2026 року ОСОБА_7 , свідоцтва про одруження НОМЕР_4 судом дійшов висновку, що позивачем надано суб`єкту владних повноважень усі необхідні документи, що підтверджують спільне проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Відповідно ОСОБА_6 перебувала на утриманні її померлого чоловіка, доказів зворотнього відповідач не надав.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року справа № 643/7576/17 (провадження № К/9901/25393/18).
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на наведе, оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати по справі.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп., що підтверджується квитанцією № 71 від 16.10.2025 року, оригінал якої долучено до матеріалів справи.
Враховуючи задоволення позову, вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
 З огляду на наведене та керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у переведенні ОСОБА_6 з категорії пенсіонерів за віком до категорії пенсіонерів у зв`язку з втратою годувальника.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести з 8 лютого 2025 року ОСОБА_6 з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_5 та здійснювати виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. № 16 ЄДРПОУ 42098368).
Копію рішення вручити (надіслати) учасникам справи в порядку, передбаченому статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.