Березівський районний суд Одеської області 
вул. Миру 17 м. Березівка Березівський район Одеська область Україна 67300  
16.04.2026
Справа № 494/872/26
Провадження № 1-кп/494/74/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.04.2026 року м. Березівка Одеської області

Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026166260000037 від 16.03.2026 року за обвинуваченням:  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вікторівка Березівського району Одеської області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою:   АДРЕСА_1 , раніше не судима, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі – КК України), -
ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 15 березня 2026 року, приблизно о 23:30 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено у приміщенні кухні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_3 виникла сварка з її співмешканцем ОСОБА_4 .
В ході сварки, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
З метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_3 дістала з шухляди столу кухонний ніж та тримаючи його у правій руці умисно, протиправно, завдала один удар на відсіч по лівій кисті потерпілого. У подальшому, ОСОБА_3 схопила нігтями пальців рук ОСОБА_4 за обличчя.
Своїми протиправними діями, ОСОБА_3 умисно спричинила потерпілому ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді одної різаної рани лівої кисті та легкі тілесні ушкодження у вигляді двох саден обличчя.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, пов`язаного з домашнім насильством, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Зазначені обставини були встановлені органом досудового розслідування, учасниками судового провадження не оспорюються, про що подані відповідні заяви обвинуваченої ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , в якій обвинувачена також додатково зазначила про визнання вини у скоєні зазначеного кримінального

проступку та повідомила, що ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження. Крім того, обвинувачена та захисник не заперечували та надали згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку за відсутності учасників судового провадження. Потерпілий також подав заяву, в якій не заперечував проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, зазначив, що ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. 
Від прокурора надійшло клопотання, в якому зазначається: враховуючи те, що ОСОБА_3 розуміє зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, не оспорює їх, беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні і згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності, а також те, що потерпілому роз`яснено зміст ст.302 Кримінально процесуального кодексу України (далі – КПК України), тобто про можливість розгляду обвинувального акту у спрощеному порядку, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні, або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин, про що від потерпілого було отримано згоду, то відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України, прокурор просить розглянути обвинувальний акт в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.
Згідно ч.2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.
Згідно п. 1,2 ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні та письмова заява потерпілої, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: умисно заподіяла легкі тілесні ушкодження , що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_4 .
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 :
-вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебувала у сімейних відносинах.
Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, свою провину в скоєнні кримінального проступку визнала повністю та щиросердно покаялася у вчиненому.
При цьому, суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченої обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченої, тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення відповідно до статті 12 КК України, позицію державного обвинувача та самої обвинуваченої, думку потерпілого, з врахуванням ставлення обвинуваченої до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що вона щиро розкаялася у скоєному, а тому суд вважає за необхідне обрати їй покарання у межах ч. 2 ст. 125 КК України, за якою вона обвинувачується у виді громадських робіт передбаченого санкцією статті, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.
Водночас, відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України встановлено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: направлення для проходження програми для кривдників.
Частиною 2 та 3 статті 91-1 КК України встановлено: заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
Згідно частин 1,2 ст.28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено: суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. суб`єкт, відповідальний 

за виконання програм для кривдників, організовує та забезпечує проходження кривдниками таких програм.
За таких обставин та в інтересах потерпілого ОСОБА_4 від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством та для досягнення мети виправлення обвинуваченої, доцільним є покладення на неї обов`язку, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 91-1 КК України, а саме: проходження програми для кривдників протягом трьох місяців. 
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Витрати на залучення експертів - відсутні. 
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась. 
Речовий доказ по справі – ніж кухонний з пластмасовою рукояткою зеленого кольору – необхідно знищити.
Керуючись ст. 12, 302, 373-376, 381-382 КПК України, ст. ст.91-1,125 КК України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.
Застосувати до  ОСОБА_3 , на строк три місяці обмежувальний захід, передбачений пунктом 5 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме: направити останню до Березівської міської ради Одеської області для проходження програми для кривдників та покласти на неї обов`язок пройти цю програму.
Роз`яснити  ОСОБА_3 ,  що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженої до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно  ОСОБА_3  не застосовувалися.
Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні прокурором - не заявлені.
Речовий доказ по справі – ніж кухонний з пластмасовою рукояткою зеленого кольору – знищити.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів після його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1