МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/8088/25 
Провадження № 2/210/778/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
21 квітня 2026 року          
Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого Сільченко В. Є., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (далі за текстом - «Фактор», «Позивач») укладено Договір факторингу №СЦ-060824-13 від 06.08.2024.
Так, відповідно до п. 2.3 зазначеного Договору Клієнт відступає Право вимоги до Боржника за Кредитним договором Факторові, внаслідок чого Клієнт передає, а Фактор одержує право вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за Кредитним договором.
На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 24.10.2020-100000006 від 24.10.2020 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . 
Отже, станом на дату подання даної позовної заяви Позивач є єдиним та належним кредитором за кредитним договором № 24.10.2020-100000006 від 24.10.2020 року, укладеним між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 .
Між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та ОСОБА_1  24.10.2020 року укладено Кредитний договір № 24.10.2020-100000006.
Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 5000 грн., що підтверджується копією чеку про електронний перерахунок коштів на рахунок Позичальника від 24.10.2020 року.
Отже, Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі.
В свою чергу Позичальник свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, що підтверджується карткою Субконто боржника (виписка) по Кредитному договору № 24.10.2020-100000006 від 24.10.2020р., у зв`язку з чим станом на 19.11.2025 утворилась заборгованість у розмірі 8500.00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 5000.00 грн. та за відсотками – 3500.00 грн., чим порушуються права та інтереси Позивача.
Тому, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заборгованість за Кредитним договором №24.10.2020-100000006 від 24.10.2020 року в розмірі 8500,00 грн.; суму понесених Позивачем судових витрат, що складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн..
Ухвалою суду від 23.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. 
12.01.2026 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лапшина В.В..
Відзив мотивовано тим, що позивач стверджує, що між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та ОСОБА_1 24.10.2020 року укладено Кредитний договір № 24.10.2020-100000006 і цей Договір був укладений електронним шляхом за допомогою електронних пристроїв і згідно умов якого Відповідач отримав кредит у сумі 5000.00 грн.
На підтвердження цього факту, Позивач надав сканкопію заявки про укладання кредитного договору (оферти) зі змісту якого вбачається, що позичальником є ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1 .
Але цих даних не достатньо для того щоб ідентифікувати позичальника – не вказана дата народження, не вказаний податковий код (РНОКПП).
І наявність в матеріалах справи копії сторінок паспорту і картки фізичної особи – платника податків не підтверджують жодним чином нічого, якщо персональні дані не вказані в самому Договорі. До того ж, не відомо яким чином, коли саме, ким і при яких обставинах були зроблені фотокопії сторінок паспорту і які навіть не засвідчені належним чином.
В заявці також наведено: Для підписання та укладення договору введіть код з смс-повідомлення, яке було відправлене на Ваш номер 0991680850.
Але Позивач не надав жодних доказів того, що зазначений номер дійсно належить Відповідачу, як власне залишається невідомим чи був підписаний
Відповідачем кредитний Договір 100000006 від 24.10.2020р. І надане Позивачем підтвердження укладання кредитного договору також не підтверджує жодним чином, що Договір дійсно був укладений саме Відповідачем, оскільки невідомо хто саме і яким чином створив зазначений документ, який не містить ні підпису, ні печатки.
Умови надання кредиту наведені в розділі 2 Пропозиції про укладання кредитного договору (оферта) і згідно п.2.3. цього розділу вказано, що «Надання Кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника». Але при цьому в жодному документі наданих Позивачем не наведений той самий номер рахунку, який би належав Відповідачу і на який Кредитор повинен зарахувати 5000.00 грн.
Натомість Позивач надав так звану копію чеку під номером 288708945 на суму 5000,00 грн., яка була начебто зарахована на картку номер якої містить лише 8 цифр з 16, тобто 8 ще залишаються невідомими, а це дорівнює 100 мільйонів комбінацій і тоді виникає питання який один з варіантів зі 100 мільйонів належить саме Відповідачу і в якому Банку, та не зважаючи на дані обставини Позивач не звернувся з відповідним клопотанням щодо витребування доказів, або зі заявою про забезпечення доказів.
До того ж, копія чеку під номером 288708945 не є затвердженим постановами НБУ розрахунковим документом, оскільки в ньому відсутні обов`язкові реквізити притаманні платіжним документам, відсутні назва Банку платника, та отримувача, код Банку, IBAN рахунки, платника та отримувача. До того ж, даний документ складений на російської мові, що придає додаткові сумніви, щодо належності та допустимості цього доказу.
Також Позивач надав довідку про розмір заборгованості, та карточку субконто (виписка), але зазначена сума боргу не підтверджена жодним належним та допустим доказом.
В свою чергу, Відповідач категорично стверджує, що він не укладав з ТОВ «Споживчий Центр», 24.10.2020 року Кредитний договір № 24.10.2020-100000006, що кредитні кошти в розмірі 5000.00 грн. від ТОВ «Споживчий Центр» також не отримував.
Враховуючи вищевикладене, просить суд при вирішенні цієї справи врахувати обставини викладені у відзиві на позовну заяву, в задоволені позову відмовити, а також у відповідності до норм ЦПК України стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати.
19.01.2026 року до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) від 24.10.2020 р.; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору № 24.10.2020-100000006 від 24.10.2020 р.; 3) надсилання відповідачем Підтвердження укладання кредитного договору (акцепту) кредитного договору №24.10.2020-100000006 (кредитної лінії) від 24.10.2020 р.
Відтак, між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 24.10.2020-100000006 від 24.10.2020 р. у електронному вигляді шляхом його підписання відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора.
У постанові від 06 травня 2020 року у справі №372/223/17 Верховний Суд вказав, факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо.
У зв`язку з наведеним, квитанція ТОВ «ФК «Елаєнс» Fondy про перерахування суми кредиту №288708945 від 24.10.2020 року, яка міститься в матеріалах справи, є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, як доказ перерахування грошових коштів за кредитним договором.
Таким чином, електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в інформаційній системі, інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею якою володіє виключно Банк-емітент картки.
Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.
Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв.
Відтак, перерахування коштів відповідачу за кредитним договором не безпосередньо з банківського рахунку кредитора на банківських рахунок позичальника, а з використанням стороннього платіжного сервісу (еквайрингу «Fondy») не свідчить про те, що зобов`язання за кредитним договором не було виконано кредитором.
Відтак, відповідач не надав жодного належного доказу, який би стосувався предмету доказування на підтвердження не укладення та не виконання умов кредитного договору та договору факторингу.
На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 24.10.2020 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №24.10.2020-100000006 (а.с. 17).
Договором передбачено наступне: сума Кредиту: 5000,00 грн.; строк користування Кредитом за умовою «Короткий Кредит»: 14 календарних днів; строк користування Кредитом за умовою «Довгий кредит»: 28 календарних днів з дати отримання; проценти за умовою «Короткий кредит»: 1400,00 грн., що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка); проценти за умовою «Довгий кредит»: 3500,00 грн., що становить 70% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка); графік платежів за умовою «Короткий кредит»: сума Кредиту 5000,00 грн. та Проценти 1400,00 грн. сплачуються до 06.11.2020 включно; графік платежів за умовою «Довгий кредит»: сума Кредиту 5000,00 грн. та Проценти 3500,00 грн. сплачуються до 20.11.2020 включно.
Підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в частині другій статті 12, частині другій статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» йому надана, він ознайомився з нею за посиланням.
Підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиної якої є заявка до кредитного договору №24.10.2020-100000006 від 24.10.2020 року, з якими попередньо уважно ознайомився. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті, а також вказуються нижче.
Позичальник розуміє, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення).
Згідно з п.5 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електрону комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Частина 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
На виконання викладеного вище, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор L1624 для підписання договору №24.10.2020-100000006 (а.с. 17 зворот).
Відтак, без ідентифікації клієнта, без перевірки правильності введення коду договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
За змістом положень ст. 652 ЦК України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Таким чином, вказаний договір від 24.10.2020 року укладений відповідно до положень ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Судом встановлено, що договір від 24.10.2020 року підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту.
Вказане спростовує доводи представника відповідача щодо відсутності підпису та печатки на кредитному договору, а отже і не укладання саме відповідачем договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
ТОВ «Споживчий Центр» свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу 24.10.2020 року кошти в розмірі 5000,00 грн.
На підтвердження виконання ТОВ «Споживчий центр» своїх зобов`язань за цим кредитним договором позивач надав довідку №2887089450, надану сервісом «Fondy», згідно з якою 24.10.2020 року здійснено переказ кредитних коштів у розмірі 5000,00 грн на картковий рахунок № НОМЕР_2 , з призначенням платежу: видача за договором №24.10.2020-100000006 (а.с. 28).
Так, у вказаній довідці зазначені номер платежу та сума платежу, реквізити договору кредиту.
Крім того, судом враховано, що платіжні операції у цьому випадку здійснювалися через небанківську платіжну систему, а тому суд вважає, що вказана довідка є належним і достатнім первинним документом, що підтверджує транзакцію.
Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 15 січня 2025 року у справі №753/16762/15-ц факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.
Відтак, аналізуючи надані позивачем докази в сукупності, суд доходить до висновку про належне виконання ТОВ «Споживчий Центр» зобов`язання за договором.
Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного у договорі, тому на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору мав можливість надати суду виписку по такому рахунку.
Проте, відповідач не скористався правом надання таких доказів до суду.
Крім того, доводи предстанвика відповідача про те, що матеріали позовної заяви не містять доказів отримання кредитних коштів, а кредитний договір не містить реквізитів картки/рахунку, що на думку відповідача свідчить про не укладення договору, повністю спростовуються вище дослідженими доказами.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
Даних про те, що відповідачем було повернуто кредитні кошти матеріали справи не містять.
Так, згідно картки субконто контрагенти за кредитним договором №24.10.2020-100000006 від 24.10.2020 року, яка складена ТОВ «Споживчий центр» за 24.10.2020 року, заборгованість ОСОБА_1 за даним кредитним договором складає 8500,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 5000,00 грн.; заборгованість за відсотками – 3500,00 грн. (а.с. 10).
Відповідачем розрахунок заборгованості не спростовано, свого розрахунку заборгованості не надано.
Разом з цим, 06.08.2024 року ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (Фактор) та ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (Клієнт) уклали Договір факторингу №СЦ-060824-13, предметом якого визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту загальну ціну продажу в сумі, передбаченій п. 3.2. цього Договору, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за кредитним договором в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. 
Відповідно до Додатку №2 до Договору факторингу №СЦ-060824-13 від 06.08.2024 р. ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» отримало право грошової вимоги до відповідача за договором від 24.10.2020 року за №24.10.2020-100000006 (а.с. 26-27).
Згідно положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової кошти вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові .
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами
Таким чином, ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» наділені правом вимоги до ОСОБА_1 за договором №24.10.2020-100000006 від 24.10.2020 року.
Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 8500,00 грн. є обґрунтованими, підтверджуються залученими до справи і дослідженими судом доказами, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.
Керуючись ст. ст. 207, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054 ЦК України, ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258-268, 273, 280, 281, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», код за ЄДРПОУ: 431702980, адреса: м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд.13, оф.601, заборгованість за Кредитним договором №24.10.2020-100000006 від 24.10.2020 року в розмірі 8500,00 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», код за ЄДРПОУ: 431702980, адреса: м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд.13, оф.601, суму понесених судових витрат, що складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду складено та підписано 21 квітня 2026 року.

Суддя: В. Є. Сільченко