Справа № 703/8643/25
2/703/716/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Овсієнка І.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
установив:
25.12.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через представника, з використанням системи «Електронний суд» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 18040,00 грн, а також судові витрати.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 25.06.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна», відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, в електронній формі укладено кредитний договір №2067209. 
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, виконало та надало йому кредит в сумі 5500,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
27.06.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» як клієнтом та позивачем як фактором укладено договір факторингу №27062022, згідно з умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором, позичальником за яким є відповідач.
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 18040,00 грн, з яких сума заборгованості за кредитом – 5500,00 грн, сума заборгованості за процентами 12540,00 грн.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30.12.2025 відкрито провадження в справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлений строк для подання письмових заяв по суті справи.
Копію ухвали про відкриття провадження в справі надіслано відповідачеві на зареєстровану адресу місця проживання, вказане відправлення повернуте без вручення за закінченням терміну зберігання. 
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, пов`язаної із належним здійсненням правосуддя, зокрема сформульованої в справі «Сидоренко проти України» (Sydorenko v. Ukraine (dec.), №73193/12, 18 February 2021), загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, однак стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Органи влади несуть відповідальність лише за ненадсилання заявнику відповідних документів. Той факт, що заявниця не отримала кореспонденцію, надіслану їй Вищим спеціалізованим судом, сам по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права заявниці за статтею 6 § 1 Конвенції були порушені.
Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №913/879/17, від 21.05.2020 року у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі №24/260-23/52-б).
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.
Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило.
Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).
Частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частинами 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Судом встановлено, що 25.06.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» укладений договір №2067209 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5500,00 грн.
Пунктом 1.3 договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів. Строк кредиту може бути продовжений у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 договору.
Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується в межах строку, визначеного п. 1.3 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, а також у межах нового строку кредитування, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта відповідно до п. 4.1 договору; в межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п. 4.2 договору (п. 1.4.1 Договору).
Згідно з п. 1.4.2 договору знижена процентна ставка 1,90% в день застосовується за умови, що споживач в строк, визначений в п. 1.3 договору або протягом трьох наступних календарних днів здійснить повне погашення заборгованості або протягом такого строку за ініціативою клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, то клієнт як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку із чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (у разі пролонгації – до дати пролонгації, не включно), однак не більше ніж в строк кредиту, визначений в п. 1.3 договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Орієнтовна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною процентною ставкою 24079,41% річних, за зниженою процентною ставкою 24079,41% річних (п.1.5.1-1.5.2 договору).
Орієнтовна загальна вартість кредиту складає за стандартною процентною ставкою 8635,00 грн, за зниженою процентною ставкою 8635,00 грн (п.1.6.1-1.6.2 договору).
Відповідно до п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .
Згідно з п. 3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Пунктом 4.1 договору передбачено порядок пролонгації договору за ініціативою клієнта, для чого останній має в ІТС товариства натиснути кнопку про продовження строку кредитування та сплатити всю суму нарахованих процентів за користування кредитом.
За п. 4.2 кредитного договору сторони погодили умови автопролонгації, що діє у разі наявності в клієнта заборгованості станом на час закінчення строку кредитування, якщо строк користування кредитом не продовжений за ініціативою клієнта. Строк автопролонгації не може перевищувати 120 днів (включаючи період, визначений п. 3.1 договору), тобто строк користування кредитом не може перевищувати 120 днів (п. 4.2.5 договору).
Вказаний договір разом із паспортом споживчого кредиту підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним цифровим підписом із використанням одноразового ідентифікатора, що підтверджується паперовими копіями відповідних документів, створених в електронній формі.
27.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» у зв`язку із неможливістю в повному обсязі та у встановлений строк виконати клієнтом зобов`язання за договором, відповідно до розділу 4 договору клієнт ініціював продовження строку користування кредитом, тому укладений додатковий договір до договору №2067209.
За змістом п. 3.1 додаткового договору сторони погодили продовжити строк кредитування на 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 27.08.2021.
Процентна ставка протягом строку, вказаного в п. 3.1 додаткового договору, складає 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 24079,41% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення додаткового договору складає 8635,00 грн (п. 3.3-3.4 додаткового договору).
Вказаний додатковий договір підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним цифровим підписом із використанням одноразового ідентифікатора, що підтверджується паперовою копією документу, створеного в електронній формі.
Із листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 01.03.2024 судом встановлено, що 25.06.2021 о 14-23 год здійснений переказ грошових коштів в сумі 5500,00 грн, на картку № НОМЕР_2 .
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до частини першої статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Таким чином, у Цивільному кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
У судовому засіданні також був досліджений договір факторингу №27062022 від 27.06.2022, що укладений між ТОВ «ФК «ЄАПБ» як фактором та ТОВ «Лінеура Україна» як клієнтом.
Відповідно до п. 1.1 договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Кредитного договору.
Згідно п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
27.06.2022 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» як фактором та ТОВ «Лінеура Україна» як клієнтом підписано та скріплено печатками сторін акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №27062022 від 27.06.2022.
Факт оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ТОВ «Лінеура Україна» грошових коштів за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №27062022 від 27.06.2022 судом встановлено із дослідженої в судовому засіданні платіжної інструкції №18424 від 30.06.2022.
Із витягу з реєстру боржників від 27.06.2022 до договору факторингу суд встановив, що позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2067209 у загальній сумі 18040,00 грн, з яких: 5500,00 грн - сума заборгованості за основним боргом та 12540,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, із досліджених безпосередньо в судовому засіданні як Кредитного договору, так і Додаткової угоди, суд встановив, що їх сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких правочинів на відповідних умовах шляхом підписання вказаного договору та додаткової угоди до нього за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у кредит від ТОВ «Лінеура Україна» грошових коштів, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору.
Водночас матеріалами справи підтверджується той факт, що сума кредиту, яка була обумовлена між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , була отримана відповідачем шляхом перерахування на його картковий рахунок.
Отже, зважаючи на те, що відповідач не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту як позикодавцю ТОВ «Лінеура Україна», так і його правонаступнику в спірних правовідносинах ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом підлягає задоволенню.
Щодо розміру заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне.
За розрахунком заборгованості, виконаного первісним кредитором, ТОВ «Лінеура Україна», встановлено, що починаючи з 25.06.2021 до 25.11.2021 нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентною ставкою 1,90% на день. При цьому 27.07.2024 позичальник здійснив погашення всієї заборгованості за процентами на суму 3135,00 грн, тим самим виконавши умови для пролонгації строку кредитування відповідно до п. 4.1 договору, про що також оформлено додатковий договір.
Відтак позичальникові нараховано проценти за 154 дні користування кредитом, з 25.06.2021 до 25.11.2021.
Із урахуванням додаткового договору від 27.07.2021, строк кредитування мав завершитися 27.08.2021.
З огляду на п. 4.2.1 та п. 4.2.5 кредитного договору, враховуючи вчинення клієнтом дій з пролонгації строку кредитування, а також застосованої позикодавцем автопролонгації, оскільки із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 27.08.2021 позичальник мав непогашену заборгованість, суд приходить до висновку, що граничний термін користування кредитом не міг бути тривалішим, ніж до 22.10.2021, оскільки в п. 4.2.5 сторони погодили загальну кількість календарних днів користування кредитом, а не максимальну тривалість періоду пролонгації. Отже за відсутності домовленості про інше, підстави для нарахування процентів позикодавцем після вказаної дати - не існують.
Отже, позов слід задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За платіжною інструкцією від 28.11.2025 №149042, позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог слід стягнути із відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 89, 141, 142, 247, 259, 263-265, 268, 274, 354 ЦПК України, суд,
вирішив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №2067209 від 25.06.2021 в сумі 14487,00 грн, з яких 5500,00 грн - заборгованість за кредитом, 8987,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також 1945,19 грн судового збору, всього – 16432 (шістнадцять тисяч чотириста тридцять дві) грн 19 коп.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складене 25.03.2026. 

Суддя        І.В. Овсієнко