Справа №: 398/7262/25	

провадження №: 2/398/991/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 
"09" березня 2026 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого судді Голосеніної Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Шаповал І.Ф.,
представника позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини,
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів.
В обґрунтування позовної заяви зазначив, що він є батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Рішенням Олександрійського міськрайонного суду з нього на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку з 06.10.2017 року і до повноліття дитини. На підставі виконавчого листа, виданого за рішенням про стягнення аліментів, відкрито виконавче провадження №56405157 та з нього на користь відповідачки стягуються аліменти. На даний час позивач має карту побуту та проживає у Польщі. З 27.06.2025 року ОСОБА_7 змінила місце проживання проживає разом з ним в його квартирі у Польщі, навчається у технікумі «ТЕБ Едукація» у м.Гожув-Великопольський та фактично знаходиться на утриманні батька. Проте, з позивача продовжують стягуватися аліменти на утримання дочки на користь відповідачки. На усні прохання позивача щодо припинення стягнення аліментів відповідач ігнорує.
Просить припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягнуті на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду від 03.03.2018 року. Відкликати виконавчий лист та стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання дочки - ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до повноліття дитини - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою від 17.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Згідно з ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, який належним чином повідомлений, але до суду не з`явився без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши представника позивача, з`ясувавши думку дитини щодо позову, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00056623215 від 19.02.2026 року зазначено, що ОСОБА_5 уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 03.03.2018 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 за місцем проживання матері - ОСОБА_5 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 06.10.2017 року і до повноліття дитини.
Відповідно до довідки №IZ/89/2025/TMвід 24.09.2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ученицею Технікуму «ТЕБ Едукація» у м.Гожув-Великопольський за професією: технік фотографії та мультимедіа, запланована дата закінчення навчання - 31.08.2030 рік.
Витягом з автоматизованої системи виконавчих проваджень підтверджено, що на виконанні Олександрійського відділу ДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області перебуває виконавче провадження №56405157, відкрите 17.05.2018 року, де боржником зазначений ОСОБА_2 , стягувачем ОСОБА_3 .
Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки - ОСОБА_9 .
У судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 в режимі відеоконференцзв`язку зазначила, що дійсно вона проживає разом з батьком у м.Гожув Республіка Польща та навчається у технікумі. Їй відомо, що батько сплачує аліменти на її утримання на користь матері. Мати проживає в Україні. Добровільної матеріальної допомоги мати на її утримання не надає.
З огляду на викладене судом встановлено, що між сторонами існує спір, який виник з сімейних правовідносин із забезпечення утримання дитини, що регулюються Сімейним кодексом України (далі СК).
Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Зі змісту ст.181 СК вбачається, що право на пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини належить тому з батьків, з ким проживає дитина.
При цьому відповідно до ч.ч.1-2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Ухвалюючи рішення від 03.03.2018 року суд виходив з того, що на час винесення рішення ОСОБА_7 була малолітньою та проживала разом з матір`ю, а тому, керуючись ст..161 СК України, судом було визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6 разом з матір`ю.
На час розгляду даної справи змінилися обставини, на підставі яких стягувалися аліменти з ОСОБА_2 , а саме: спільна дитина сторін досягла 14 років, в силу норм чинного законодавства, може вільно обирати собі місце проживання з кимось з батьків, які мають у власності житлові приміщення. Підстави для втручання суду у порядок, який фактично склався і який відповідає інтересам дитини, відсутні.
Позивач на даний час, з огляду на принцип обов`язковості судових рішень, зобов`язаний виконувати рішення суду від 03.03.2018 року та сплачувати в примусовому порядку аліменти на користь ОСОБА_3 . При цьому наявність відкритого виконавчого провадження, що підтверджується витягом з автоматизованої системи виконавчих проваджень, свідчить про порушення майнових прав та інтересів дитини та позивача, оскільки на теперішній час позивач має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дочки.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. 
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
Відповідно до ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Натомість, в судовому засіданні встановлено, що жоден із способів, передбачених ст.ст.192, 197 СК України, не забезпечить усунення порушення прав позивача, а іншого способу не передбачено законом
Існування судового рішення 2018 року про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення, існування такого рішення не може бути безумовною підставою для відмови у стягненні аліментів на користь того з батьків, з ким на час вирішення нового спору проживає дитина, оскільки керівним принципом у цьому випадку є дотримання найкращих інтересів дитини. 
Отже, стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати аліментів повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц.
Постановою Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 520/21069/18 зазначено, що ч.1 ст.10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). 
Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Вирішуючи спір у справі в частині позовних вимог про звільнення від сплати аліментів, суди попередніх інстанцій виходили із того, що у серпні 2018 року настали певні обставини, тобто фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживала, і настання цих обставин впливає на припинення для позивача сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання сина. 
Частиною другою статті 13 ЦК передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Тож з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, підлягають задоволенню, оскільки лише у такий спосіб можливо належним чином захистити порушене право позивача і такий спосіб не завдасть шкоди правам та інтересам відповідачки і інтересам дитини.
Щодо вимоги позивача про відкликання виконавчого листа суд зазначає, що рішення суду про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , яке набрало законної сили, є підставою для закінчення виконавчого провадження з підстав, зазначених п.9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому не потребує окремого розпорядження суду щодо відкликання виконавчого документу.
З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 81, 141, 206, 263 - 265, 268, 280, 430 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити. 
Припинити стягнення аліментів із ОСОБА_2 , які стягуються на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 березня 2018 року №398/1509/17 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дочки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, та не менше 50 % прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 12.11.2025 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути із ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір, сплачений при поданні позову за вимогу про припинення стягнення аліментів, в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Стягнути із ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєтрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.В. Голосеніна