Справа № 357/16306/25
Провадження № 2/357/1074/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,
за участю:
позивач – ОСОБА_1 ;
представник позивача – адвокат Кричевський В.В.;
відповідач – ОСОБА_2 ;
представник відповідача – адвокат Семенюта Р.А.;
представник третьої особи – Степашкіна В.В., 
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, 

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2025 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вказана позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог вказано, що рішенням суду від 12.03.2014 розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, який був зареєстрований 23.10.2010. Сторони мають спільного сина ОСОБА_4 , який повністю знаходиться на утриманні позивача, при цьому відповідач не приймає жодної участі у вихованні сина, ухиляється від батьківських обов`язків, не спілкується з ним та не надає ніякої матеріальної допомоги. Відповідач не має бажання навіть бачитись та телефонувати сину, не привітає навіть з днем народження. Рішенням суду від 16.11.2012 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 400 грн до повноліття сина та по 200 грн щомісяця до досягнення ним трирічного віку, однак відповідач з жовтня 2012 по липень 2025 жодного разу не сплачував аліменти та лише у 2025 році частково погасив борг, який станом на 05.09.2025 складає 56 000 грн. Крім цього, з довідки навчального закладу вбачається, що класний керівник жодного разу не бачила батька ОСОБА_4 . 30.10.2015 позивач одружилася та змінила прізвище на « ОСОБА_5 », також в сім`ї народився син ОСОБА_6 . Вона проживає з чоловіком та двома синами. ОСОБА_4 не розуміє, чому батько ухиляється від зустрічі з ним та спитав про можливість змінити прізвище. Позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам ОСОБА_4 . 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
04.11.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
11.12.2025 на адресу суду надійшло рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 09.12.2025 № 943 з висновками щодо вирішення судового спору.
20.01.2026 на адресу суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення з проханням відмовити у задоволенні позову. Вказано, що після припинення шлюбних відносин син залишився проживати з позивачем. Відповідач повністю заперечує наведені у позові обставини. Позивач керується виключно власними інтересами і саме внаслідок дій останньої (чинення перешкод, влаштування сварок, налаштування дитини проти батька) відповідач не має можливості здійснювати свої права та обов`язки в повному обсязі. Відповідач любить сина та намагається приймати участь у його житті. Зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків. 
22.01.2026 в судовому засіданні суд на місці ухвалив закрити підготовче засідання (провадження) та призначив розгляд справи по суті 12.03.2026.
В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити. Пояснила, що причиною подачі позову є повна відсутність відповідача у житті сина. В 2017 році вона зверталась в поліцію щодо викрадення сина батьком. Макар їй каже, що інколи бачить батька, десь раз на місяць, але їй невідомо, чи спілкувалися вони при зустрічах. Десь в 2015 році відповідач сплачував аліменти на пошту, але вона їх не забрала. Їй невідомо про перерахуванням відповідачем коштів на рахунок матері (бабусі) для сина. Підтвердила, що в 2023 році відповідач дійсно давав дозвіл для виїзду сина за кордон.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, пояснивши, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а також не сплачував своєчасно аліменти на утримання сина.
Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, пояснивши, що тривалий час йому не було відомо куди саме слід сплачувати аліменти. Він двічі пересилав аліменти через укрпошту позивачу, однак вона не забирала їх. Потім відкрили рахунок на ім`я матері позивача – бабусі, і він перераховував кошти для сина. Пізніше він звернувся до виконавчої служби, де дізнався про рахунок, але вирішив вже не судитись і сплачувати аліменти через ДВС. Макара він бачить постійно на вулиці на районі, літом кожний день, дає сину кошти, питає за школу та подальше навчання. Давав дозвіл на виїзд сина за кордон. Спілкування з сином припинилося в 2025 році, після подачі позову про збільшення розміру аліментів. Щодо ситуації в 2017 році, ОСОБА_4 був в нього вдома, про це він повідомив поліцію, а ввечері завіз сина додому. З позивачем вони не спілкуються. Син раптово став його уникати з незрозумілих причин.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Зазначив, що позивач чинила перешкоди у спілкуванні відповідача з сином. Відповідач з сином бачились за місцем роботи відповідача. Син приходив до нього. 
Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала рішення виконавчого комітету про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, покази свідків, думку неповнолітнього ОСОБА_4 та думку психолога, а також дослідивши матеріали, суд перейшов до стадії ухвалення рішення, повідомивши дату його проголошення та складення.
Судом встановлено наступне.
12.03.2014 заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/1806/14-ц розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , що був зареєстрований 23.10.2010.
Від спільного проживання сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 386.
В матеріалах справи міститься копія медичного висновку ОСОБА_3 № 261 на дитину інваліда віком до 18 років. Висновок дійсний до 07.01.2029. 
30.10.2015 між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб. Остання змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_9 , батьками якого є ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Згідно витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 30.09.2025, позивач з дітьми зареєстрована за однією адресою. Також за цією адресою зареєстровані ОСОБА_10 та ОСОБА_11 
16.11.2012 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 1003/17189/12 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 400 грн щомісячно з 23.10.2012 до повноліття дитини та 200 грн щомісячно з 23.10.2012 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.09.2025 Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом 01.09.2025 становить 56 000 грн.
За змістом довідки від 03.10.2025 та характеристики від 22.09.2025 Білоцерківського ліцею-гімназії № 17 на учня ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_4 навчається у 9-В класі даного ліцею з першого класу. Вихованням та піклуванням дитини займається мати, ОСОБА_7 . Батька, ОСОБА_2 , в школі класний керівник не бачила, він не цікавиться навчанням дитини та не бере участі у вихованні. 
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 943 від 09.12.2025 «Про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 » вирішено про відсутність правових підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є недоцільним і таким, що не відповідає інтересам дитини. Попереджено ОСОБА_2 про те, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
За змістом вказаного рішення вбачається, що питання про доцільність позбавлення батьківських прав розглядалося на засідання комісії за участю позивача, відповідача та їх сина.
Відповідачем до матеріалів справи надані копії квитанцій АТ Приватбанк з операціями поповнення рахунку ОСОБА_11 / ОСОБА_11 за 2023, 2024 та 2025 роки, з призначенням аліменти, в деяких квитанціях вказано ОСОБА_2 , копії квитанцій АТ «Укрпошта» від 06.07.2025, від 16.07.2025 та від 20.08.2025 про переказ відповідачем на користь позивача аліментів по 2 000 грн, копію посвідченої Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради заяви від 19.07.2023 про надання сторонами у справі згоди на виїзд за кордон сина ОСОБА_3 у супроводі бабусі дитини, ОСОБА_11 .
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.12.2025 Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом 01.12.2025 становить 15 331 грн.
У відповіді на адвокатський запит Білоцерківським РУП ГУНП в Київській області від 16.12.2025 повідомлено, що 30.04.2017 надійшло повідомлення ОСОБА_12 про конфлікт з колишнім чоловіком, який забрав дитину близько годину тому. Дане звернення зареєстроване до відповідної системи за № 14221 та прийнято рішення згідно ЗУ «Про звернення громадян».
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20.02.2026 Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом 01.12.2025 становила 15 331 грн, 22.01.2026 борг сплачено, борг по аліментам відсутній.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надала покази, пояснивши, що позивач це її кума, позивач хрестила дитину свідка. Зі школи позивач знає позивача та відповідача, спілкується з ОСОБА_4 , він буває в неї в гостях. Останні десять років свідок не бачила якихось відносин відповідача з сином.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надала покази, пояснивши, що є рідною сестрою відповідача. Вона спілкувалась з ОСОБА_4 , вони зустрічалися на Піщаному масиві. На її питання, чому не приходиш, ОСОБА_4 казав, що мама його трошки не пускає. Свідок бачила, як ОСОБА_4 спілкувався з батьком дуже часто. У присутності свідка відповідач давав гроші ОСОБА_4 . Свідок вважає, що внаслідок відносин між батьками страждає ОСОБА_4 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надала покази, що відповідач є її чоловіком з 2016 року. Свідок знає ОСОБА_4 , вона з ним не спілкується. З 2016 року забирали декілька разів ОСОБА_4 до себе до дому. Чоловік часто спілкувався з ОСОБА_4 . Донька свідка, ОСОБА_16 , раніше спілкувалася з ОСОБА_4 , а тепер каже, що з жовтня 2025 ОСОБА_4 перестав з нею спілкуватися. ОСОБА_16 плакала з цього приводу. Макар казав, що перестав спілкуватися з відповідачем через маму, бо вона буде сварити.
За відсутності в залі судового засідання батьків (сторін) та за участю психолога ОСОБА_17 в судовому засіданні заслухано думку ОСОБА_4 , який повідомив, що йому 15 років, з батьком він зустрічається дуже рідко, в основному на вулиці. Батько колись давав йому гроші, але це було дуже давно. В цьому році не давав гроші. Вони могли поговорити пару хвилин. Батьки між собою не спілкуються. Батько останнім часом почав його уникати, вже десь 3 роки. ОСОБА_4 знає де живе батько, був в нього вдома, коли вони спілкувалися. Раніше батько торгував на вулиці м`ясом, на їх районі. Тоді батько міг його покликати і ОСОБА_4 до нього підходив. Останній раз це було в 2025 чи 2024 році, точно не пам`ятає. Тоді ОСОБА_4 підійшов до батька і привітався, а далі пішов по власних справах. По телефону вони не спілкуються, його номер ОСОБА_4 не блокував. Колись він ( ОСОБА_4 ) також спілкувався на вулиці з тіткою ОСОБА_18 . Батько давав кошти йому, десь 50 чи 30 грн. Після колядки в січні 2026 у ОСОБА_4 вже немає бажання спілкуватися з батьком. Хлопці сказали ОСОБА_4 , що батько попросив одного хлопця, ОСОБА_19 , побити його ( ОСОБА_4 ). Батько ж сказав ОСОБА_4 , що такого не було. У ОСОБА_4 вже немає бажання, щоб в нього був такий батько.
Після з`ясування думки дитини в судовому засіданні психолог повідомила, що ОСОБА_4 був емоційним (в судовому засіданні), перевантаженим, було певне хвилювання, тиску на нього не було в судовому засіданні. Були певні протиріччя щодо зустрічей з батьком. Є відчуття образи на батька. 
При вирішенні справи суд зазначає наступне.
Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 164 Сімейного кодексу України визначено підстави позбавлення батьківських прав, зокрема якщо мати, батько:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав:
1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 
2) перестає бути законним представником дитини;
3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми;
4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником;
5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування);
6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.
Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України).
Пленум Верховного Суду України в п. 15, 16 постанови № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п. 100).
Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькові щодо дитини на виховання, захист інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу.
У даній справі суд враховує не тільки висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а і поведінку самого відповідача, який заперечував щодо задоволення позову та просив на позбавляти його батьківських прав, він з`являвся в судові засідання та засідання комісії з питань захисту прав дитини, звернувся до адвоката за правовою допомогою по даній справі, на час розгляду справи відповідач повністю сплатив заборгованість по аліментам, а також надав докази про перерахування коштів (аліментів) на користь позивача та на рахунок бабусі ОСОБА_11 .
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
З пояснень Макара в судовому засіданні вбачається наявність образи сина на батька. Поряд з цим, Макар спочатку повідомив суду, що не спілкується з батьком десь три роки, однак на уточнюючи запитання суду повідомив про їх зустрічі в 2024 чи в 2025 році, а також про образу на батька внаслідок подій у січні 2026.
З пояснень сторін та їх сина ОСОБА_4 , судом встановлено, що позивач з відповідачем між собою не спілкуються.
Суд звертає увагу на суперечливі пояснення позивача. Так, у позовній заяві позивач вказала, що відповідач після народження дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з ним, не підтримує ніякого зв`язку та не надає ніякої матеріальної допомоги. Однак, в судовому засіданні позивач повідомила, що ОСОБА_4 їй каже, що інколи він бачить батька, але позивачу невідомо про їх спілкування при зустрічах. На запитання щодо наданих відповідачем квитанцій про перерахування коштів (аліментів) на картковий рахунок бабусі ОСОБА_11 , позивач відповіла, що не знає про такі кошти. 
У постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».
У постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 645/920/19 вказано, що при вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). 
Враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували винну та свідому поведінку відповідача щодо ухилення від участі у вихованні сина та/або умисне і свідоме нехтування обов`язками батька, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина, а також те, що це позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам сина.
З урахуванням фактичних обставин даної справи, а також рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 943 від 09.12.2025 про вирішення даного спору, яким, зокрема, попереджено ОСОБА_2 про те, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення встановленої законом відповідальності, тому у даній справі суд не вбачає підстав та необхідності додатково (повторно) попереджати останнього.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 258, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя 	А. Ю. Цуранов