Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року Справа № 520/3118/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М. І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 2 територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі № 520/7190/21 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій без застосування показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2021 рік;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій із застосуванням при розрахунку посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2021 рік. 
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на виконання судового рішення здійснено перерахунок грошового забезпечення за спірний період. Попри те, безпідставно та протиправно не проведено перерахунок та виплату компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій без застосування показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2021 рік. Просить позов задовольнити. 
Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що рішення від 30 січня 2025 року у справі № 520/25281/24 вирішено питання щодо бездіяльності відповідача щодо проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 і судом вирішено провести індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а за період з 01 грудня 2018 року по 01 квітня 2021 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року. Це рішення було відповідачем виконано у повному обсязі, про що свідчать докази, долучені до цього відзиву. Однак ОСОБА_1 отримавши відшкодування індексації грошового забезпечення подав до суду нову позовну заяву до того самого відповідача, з того самого предмету та з тих самих підстав, які вже були вирішені судом, про що постановлено рішення, яке набрало законної сили (в частині вимог про проведення індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день звільнення ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні його позову). Зазначене вище свідчить про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині щодо вимог про визнання протиправною бездіяльності НОМЕР_1 ТВУЗ Держспецзв`язку щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 у повному обсязі індексації - різниці грошового забезпечення за період із 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року із врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та зобов`язання 2 територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року з урахуванням фіксованого розміру індексації - різниці між сумою можливої індексації та розміром підвищення доходу у березні 2018 року, який складає 3409,19 грн. щомісячно, відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. З приводу посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що при проведенні з ним розрахунку при звільненні йому не було виплачено: 1) грошову допомогу на оздоровлення за 2020-2021 роки; 2) одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби; 3) матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки; 4) грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки, слід зауважити таке. У день звільнення ОСОБА_1 було повідомлено про грошові суми, які йому підлягають до виплати та проведено повний розрахунок. Це відбулось 15 квітня 2021 року. Просить у позові відмовити. 
Ухвалою суду від 23.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін.
Відтак розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.
Суд установив, позивач проходив службу у відповідача та 01.04.2021 звільнений з військової служби за станом здоров`я, що підтверджено витягом з наказу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 01.04.2021 №235-ос. 
Харківський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 29.06.2021 у справі № 520/7190/21, зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період служби з 2015 року по 2021 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 15 квітня 2021 року. 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2021 рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Отже спірним питання у справі № 520/7190/21 було ненарахування та невиплата грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.
На виконання судового рішення відповідачем здійснено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за період служби з 2015 року по 2021 рік включно. 
Відповідно до листа відповідача від 13.02.2026 повідомлено позивача про те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 року у справі № 520/7190/21, яке набрало чинності за постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2021 року було добровільно виконано в повному обсязі. Щодо надання детальних розрахунків та інформації в частині застосування прожиткового мінімуму 2021 року при нарахуванні доплати, то таке не вбачається можливим. Оскільки зазначені відомості не відносяться до категорії справ довготривалого зберігання, вони були знищенні на початку повномасштабного вторгнення противника.
Позивач наводить аргументи про те, що така компенсація відбулось без урахування показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2021, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права. 
Отже спірним питання у даній справі є ненарахування та невиплата грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, виходячи з прожиткового мінімуму установленого станом на 1 січня календарного року при виконанні судового рішення у справі 3 520/7190/21. 
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (в подальшому - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2262-ХІІ , особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Згідно із ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Відповідно до ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011- XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в подальшому - Закон № 2011- XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Отже, Кабінету Міністрів України делеговано право встановлювати умови і порядок перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для його проведення.
30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704 (в подальшому Постанова № 704), якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.
Пунктом 2 Постанови № 704 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Статтею 4 Закону України "Про відпустки" від 05.11.1996 р. № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до ст.16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі по тексту Порядок № 260).
В силу приписів пунктів 5, 6 Порядку № 260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення. Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
Отже, компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням за останньою займаною штатною посадою.
Верховним Судом в постанові від 16 травня 2019 року в зразковій справі № 620/4218/18, яке залишено без змін постановою Великою Палати Верховного Суду від 21 вересня 2019 року, зроблено наступний правовий висновок стосовно питання виплати компенсації військовослужбовцям за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій: норми Закон України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації, тому на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” з 2015 року по 2018 рік.
В постанові Верховного Суду від 22.12.2021 року по справі №640/21771/20, суд дійшов до висновку, що позивач має право на грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, як учасник бойових дій, а відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити таку компенсації, якщо доказами підтверджено такі умови: 1) позивач є військовослужбовцем, учасником бойових дій; 2) позивач звільнився з військової служби; 3) позивач не використав щорічну основну відпустку за період проходження військової служби в органах прокуратури України; 4) грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки за період проходження військової служби в органах прокуратури України не виплачена відповідачем; 5) позивач не використав додаткові відпустки, на які має право як учасник бойових дій, за період проходження військової служби в органах прокуратури України; 6) грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, на яку позивач мав право як учасник бойових дій, за період проходження військової служби в органах прокуратури України не нарахована та не виплачена відповідачем.
Разом із тим, суд відмічає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі № 520/25281/24, яке було залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року. Адміністративний позов ОСОБА_1 до 2 територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – було задоволено частково. Визнано противоправною бездіяльність 2 територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, яка полягає у нездійсненні перерахунку ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Зобов`язано 2 територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Визнано протиправною бездіяльність 2 територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2018 року по 01.04.2021 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 01.12.2018 року по 01.04.2021 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року. Визнано протиправною бездіяльність 2 територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо непроведення нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.02.2020 по 01.04.2021, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період 01.02.2020 - 31.12.2020 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020 згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів. Зобов`язано 2 територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період 01.01.2021 - 01.04.2021 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Отже судове рішення у справі № 520/25281/24 стосувалось перерахунку та виплати грошового забезпечення позивача за період з 01.02.2020 до 01.04.2021, виходячи з прожиткового мінімуму установленого станом на 1 січня календарного року. 
На виконання судового рішення у справі № 520/25281/24 проведено перерахунок та виплату індексації за період з 01.01.2016 до 01.03.2018 та індексації-різниці за період з 01.12.2018 до 01.04.2021. 
Будь-яких доказів, які б підтверджували нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій, виходячи з прожиткового мінімуму станом на 1 січня 2021 року на виконання рішення суду від 29.06.2021 у справі № 520/7190/21 та з урахуванням судового рішення у справі № 520/25281/24, відповідачем не подано та судом не установлено. 
Суд повторно відмічає, що рішенням суду у справі № 520/7190/21, що набрало законної сили, підтверджене порушення відповідачем права позивача на грошову компенсацію за невикористані дні додаткові відпустки як учаснику бойових дій. Питання неврахування при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача у 2021 році розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на січень 2021 року, як розрахункової величини для обчислення вказаної грошової компенсації не було предметом розгляду у справі № 520/7190/21.
З огляду на викладене вище та враховуючи те, що позивача виключено зі списків особового складу відповідача 01.04.2021 та встановлені обставини у справі щодо протиправного неврахування при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача у 2021 році розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на січень 2021 року, як розрахункової величини, суд дійшов висновку і про протиправність виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій станом на день звільнення без урахування відповідної величини за останньою займаною посадою на виконання судового рішення від 29.06.2021 у справі № 520/7190/21.
З метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку, про необхідність зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2021 роки станом на день звільнення за останньою займаною посадою на виконання судового рішення від 29.06.2021 у справі № 520/7190/21, виходячи з прожиткового мінімуму встановленого станом на 1 січня 2021 року. 
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене вище, суд прийшов висновку про задоволення позову. 
Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі у відповідності до пункту четвертого частини першої статті 238 КАС України, суд прийшов наступного.
Відповідач наводить аргументи про те, що аналогічний позов вирішено судом у справі № 520/25281/24.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В силу вимог частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
На виконання вимог пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Зазначена у пункті 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.
Тобто, постановлення ухвали про закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України можливе виключно за сукупності наступних умов: набрали законної сили постанова чи ухвала суду про закриття провадження у такій самій справі; спір у справі повинен бути з одним і тим же предметом; спір у справі повинен бути заявлений з тих самих підстав.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18, від 13.07.2020 року у справі № 620/3960/19.
Відсутність хоча б однієї з вказаних ознак виключає закриття провадження у справі.
Суд зазначає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає зверненню до суду заінтересованих осіб для вирішення спору.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі № 520/25281/24, яке було залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року стосувалось, зокрема щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період 01.02.2020 - 31.12.2020 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020 згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів. Зобов`язано 2 територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період 01.01.2021 - 01.04.2021 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
З аналізу вищенаведеного вбачається, що як у справі № 520/25281/24 та №520/3118/26 сторонами є ОСОБА_1 (позивач) та 2 територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (відповідач).
Предметом позову у вказаних справах є протиправна бездіяльність 2 територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо неналежного. У справі № 520/25281/24 що ненарахування та виплати грошового забезпечення позивача, виходячи з прожиткового мінімуму установленого станом на 1 січня календарного року. У справі №520/3118/26 щодо перерахунку та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2021 роки на день звільнення, виходячи з прожиткового мінімуму установленого станом на 1 січня календарного року.
В якості підстави позову у справі № 520/25281/24 розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у відповідності до постанови КМУ №704, а у справі № 520/3118/26 також абзац 3 пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що станом на момент постановлення судового рішення у справі № 520/3118/26 не існує такого, що набрало законної сили, судове рішення у справі між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у зв`язку із чим відсутні підстави для закриття провадження відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, а тому суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про закриття провадження у справі. 
У відповідності до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється, у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору у відповідності до Закону України “Про судовий збір”.

Керуючись статтями 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
у х в а л и в :

Адміністративний позов позовом ОСОБА_1 до 2 територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі № 520/7190/21 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2021 роки без застосування показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2021 рік.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2021 роки із застосуванням при розрахунку посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2021 рік, з урахуванням виплачених сум.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , місце проживання – АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; 
відповідач 2 територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, місцезнаходження – місто Харків, провулок Куряжанський, будинок №1, код ЄДРПОУ 34755741.
Повне судове рішення складено та підписано суддею 30.03.2026.

Суддя  М. І. Садова