ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
26 лютого 2026 року
м. Харків
справа № 645/2143/21
провадження № 22-ц/818/1873/26
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії – Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.
за участю секретаря – Муренченко С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Харківська міська рада, про усунення перешкод у користуванні частинами житлового будинку на території домоволодіння та знесення аварійного навісу та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Харківська міська рада, про усунення перешкод у користуванні частинами житлового будинку на території домоволодіння та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2025 року, постановлену суддею Шарко О.П.,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд провести поділ житлового будинку в натурі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з присвоєнням у подальшому окремих поштових адрес домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 на належні мені 9/16 часток домоволодіння та виділити приміщення в житловому будинку А-1: 2- 1 - коридор, пл.4,6 кв.м., 2-2 санвузол площ.6,0 кв.м.; 2-3 - кухня площею 9,2 кв.м.; 2-4 житлова кімната площ. 12,7 кв.м.; кухня - площею 7,8 кв.м.; 3-2 - житлова кімната площ. 19 кв.м.; а 4 - тамбур, а 6 - ганок та надвірних будівель: льох літ. «Ж», гараж літ. «Р» площею 27,8 кв.м. , гараж літ. «П» площею 23,8 кв.м., огорожа № 3-6,7,9,10 Інші приміщення в будинку та надвірні споруди виділити в користування відповідачу ОСОБА_2 , якому належить 7/16 часток домоволодіння. Встановити порядок користування земельною ділянкою розташованою за адресою АДРЕСА_1 . Після поділу припинити право спільної часткової власності на будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 в свою чергу звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить суд виділити у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приміщення та надвірні будівлі, які відповідають Договору про порядок користування житловим будинком між учасниками спільної часткової власності від 25.01.1993 року та зазначені в новому технічному паспорті на будинок садибного типу від 21.10.2021 р. під наступною нумерацією: ОСОБА_2 на 7/16 часток житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , підлягають виділу приміщення будинку А1: 1. коридор площею - 5.1 кв.м, 2. кухня площею - 5,4 кв.м., 3. житлова кімната площею -8,8 кв.м, 4. житлова кімната площею - 17,6,8 кв.м, 5. коридор площею - 5,1 кв.м, 6. коридор площею - 7,2 кв.м, 7. санвузол площею - 3,3 кв.м, III. тамбур площею - 4,1 кв.м, та надвірні будівлі та споруди: гараж літ «П», навіс літ. «Н», ганок аЗ, сарай літ. «К», льох літ. «З», льох «Г», літній душ літ. «О», огорожа літ. 3,6,7, колодязь №8, замощення -1; ОСОБА_1 на 9/16 часток житлового будинку знадвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , підлягають виділу: приміщення в будинку: А1: 1. коридор площею - 5.2 кв.м, 2. санвузол площею 6,0 кв.м, 3. коридор площею 9,6 кв.м, 4. житлова кімната площею 10,4 кв.м, 5. житлова кімната площею - 17.5 кв.м, 6. кухня площею -6,1 кв.м, II комора площею 2.5 кв.м., та надвірні будівлі та споруди: гараж літ. «Р», огорожа літ. 9,10, замощення - II, навіс літ. «С», льох літ. «Ж», тамбур літ. «а4», ганок літ. «аб». ОСОБА_2 просить встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: виділити в користування ОСОБА_2 7/16 часток земельної ділянки, а ОСОБА_1 9/16 часток земельної ділянки з урахуванням знаходження у їх користуванні відповідних приміщень в житловому будинку та надвірних будівель.
Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити відповідачу ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , вчиняти певні дії, а саме заборонити вчиняти будь-які перебудови, змінювати розміри, збільшувати чи зменшувати зовнішньо житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, зовнішні ремонтні роботи зі зміною існуючих будівельних матеріалів господарських споруд, прибудов, гаражів, льохів, навісів, парканів, хвіртки, воріт та будь які інші дії, які у подальшому можуть вплинути на зміни у технічній інвентаризації спірного житлового будинку та інше.
В обґрунтування заяви зазначив, що по пошті позивач ОСОБА_1 отримав відповідь на письмові пояснення позивача відносно заперечення сторони відповідача від 24.09.2025р. на експертний висновок.
Вказана відповідь містить інформацію, що для перевірки Довідки КП «ХМБТІ» про технічну характеристику об`єкту від 07.11.2023р. відповідач ОСОБА_2 звернувся 16.09.2025р. з заявою до департаменту реєстрації Харківської міської ради про перевірку достовірності вартості будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 .
01.10.2025р. позивач ОСОБА_1 отримав по пошті від КП «ХБТІ» новий технічний паспорт (з виправленнями) на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва ( Редакція зі змінами № 2), нову Довідку про технічну характеристику об`єкту від 26.09.2025р. та листа від КП «ХМБТІ» від 22.09.2025р. що при під час проведення робіт щодо розрахунку вартості житлового будинку літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 було допущено описки при підрахунку вартості житлової прибудови літ. «А1-1», гаражів та парканів.
Також, адвокатом Ромась Д.М. на адвокатський запит від 07.11.2025р. було отримано відповідь з КП «ХМБТІ» від 12.11.2025р з додатками копій матеріалів технічної інвентаризації за період з січня 2023р по жовтень 2025р. де міститься письмова заява відповідача ОСОБА_2 , про те, що особисто «були виявлені помилки у технічному паспорті та довідці № 1139178 від 07.11.2023р., а саме: вартість житлового будинку літ. «А-1» занижена майже в двічі ( майже 50тис.грн), в порівнянні з вартістю житлової прибудови літ. «А1-1», переплутана вартість гаражів літ. «П» та літ. «Р» (судовий експерт про це вказав у своєму висновку від 06.06.2025р. та самостійно перерахував вартості гаражів), площі парканів № 13, № 9 та їх вартості не відповідають дійсності. Помилки склалися на користь позивача таким чином, що я повинен йому компенсувати близько 100 тис. грн.» Також в своїй заяві відповідач ОСОБА_2 вказує, що новий технічний паспорт буде готовий 29.09.2025р., а судове засідання відбудеться 24.09.2025 року, то просить анулювати матеріали технічної інвентаризації на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 , який було виготовлено 02.11.2023р. на замовлення позивача ОСОБА_1 . Після детального вивчення отриманих документів з КП «ХМБТІ» виявилося, що відповідач ОСОБА_2 після 2023 року здійснив зміни у спорудах, а саме змінив розмір льоху літ. «Г» 1950 року будівництва та розмір льоху «З» 1977 року будівництва. Так, відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , який було виготовлено на замовлення відповідача ОСОБА_2 , в 2016 році, у технічному паспорті на спірний житловий будинок, виготовлений в 2023 році та відповідно до нового технічного паспорту, який було виготовлено 22.09.2025р. на замовлення відповідача ОСОБА_2 , при порівнянні технічної документації на спірний житловий будинок - 2016 року, 2023 року та 2025 року було виявлено, що раніше висота льоху літ. «Г» була 2,0 м, розмір 7,6 кв.м., об`єм 15, а стала у 2025 році, висота 2,42 (збільшилася), площа 5,5 кв.м. (зменшилася), об`єм 13 - зменшився. Також, відповідач змінив параметри льоху літ. «З», 1977 року будівництва, де в 2016 році, 2023 році висота було 2, 10 м. площа 4,6 кв.м., а в 2025 році висота збільшилася стала 2,20, площа зменшилася (3,4 кв.м., об`єм (7) зменшився. Відповідно до нової Довідки про технічну характеристику об`єкту ( з обстеженням) від 26.09.2025р. вартість вказаних споруд також змінилася, в 2023 році вартість льоху літ. «Г» була 5 895 грн, а в 2025р. стала 2555 грн, вартість льоху літ. «З» в 2023 році була 4 323 грн, а в 2025 році стала 3026 грн. Сторона позивача вважає, що відповідач ОСОБА_2 навмисно здійснив зміни у технічних характеристиках споруд, щоб звернутися з відповідною заявою до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», яке вказало на складені раніше матеріали технічної документи на спірний житловий будинок з надвірними спорудами з помилками та описками.
Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Харківська міська рада, про усунення перешкод у користуванні частинами житлового будинку на території домоволодіння та знесення аварійного навісу та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Харківська міська рада, про усунення перешкод у користуванні частин житлового будинку на території домоволодіння та зобов`язання вчинити дії - задоволено.
Вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Харківська міська рада, про усунення перешкод у користуванні частинами житлового будинку на території домоволодіння та знесення аварійного навісу та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Харківська міська рада, про усунення перешкод у користуванні частин житлового будинку на території домоволодіння та зобов`язання вчинити дії шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , вчиняти певні дії, а саме заборонити вчиняти будь які перебудови, змінювати розміри, збільшувати чи зменшувати зовнішньо житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, зовнішні ремонтні роботи зі зміною існуючих будівельних матеріалів господарських споруд, прибудов, гаражів, льохів, навісів, парканів, хвіртки, воріт та будь які інші дії, які у подальшому можуть вплинути на зміни у технічній інвентаризації спірного житлового будинку та інше.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_2 навмисно здійснив зміни у технічних характеристиках споруд, щоб звернутися з відповідною заявою до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Вважає, що це твердження позивача повністю не відповідає дійсності на підставі того, що відповідач в цей період не проводив ніяких будівельних та або інших робіт по зміні розмірів льоху літ. «Г» та льоху літ. «З». Такі будівельні роботи по збільшенню висоти льохів та зменшенню внутрішніх розмірів льохів дуже складні та затратні, потребують багато часу на їх проведення та на погляд Відповідача не потрібні. Більш того, всі будівельні зміни які дійсно проводилися сторонами відображаються в матеріалах інвентаризаційної справи на домоволодіння. Такі записи стосовно зміни розмірів льоху літ. «Г» та льоху літ. «З» в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні. Таке ж не співмірне зростання вартостей інших будівель та споруд Відповідача примусило його звернутися КП «ХБТІ» у 2025 році. Ще одною з причин по якій Відповідач звернувся до КП «ХБТІ» про встановлення дійсних вартостей будівель та споруд послужило те що на підставі замовлення Позивача № 1139178 від 20.10.2023р. йому було надано Довідку про технічну характеристику об`єкту з зазначеними вартостями будівель та споруд яку було передано з іншими документами до Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» для проведення експертизи. У висновку експерта № 7484/6351/6352, складеного 06.06.2025 р. надано чотири варіанти розрахунку виплат на користь ОСОБА_1 грошових компенсацій за збільшення ідеальної частки домоволодіння, зроблених на підставі Довідки про технічну характеристику об`єкту з зазначеними вартостями будівель та споруд (замовлення позивача № 1139178 від 20.10.2023р.). Відповідно до розрахунків експерта Відповідач ОСОБА_2 маючи 7/16 часток домоволодіння та надвірних будівель та споруд повинен буде виплатити Позивачу ОСОБА_1 : у першому варіанті - 178 266 грн., у другому варіанті - 154 195 грн., у третьому варіанті - 228 423 грн., у четвертому варіанті- 231 968 грн. Все це стало дійсною причиною звернення Відповідачем ОСОБА_2 16.09.2025 р до КП «Харківське БТІ» Харківської міської ради. Як вбачається із Довідки про технічну характеристику об`єкту (замовлення відповідача №1165599 від 22.09.2025 року) вартості будівель та споруд значно відрізняються від вартостей будівель та споруд вказаних у Довідці про технічну характеристику об`єкту (замовлення позивача № 1139178 від 20.10.2023р.) в окремих випадках у 2 рази, та ідуть на користь при розрахунках виплати компенсації виключно стороні позивача. Вважає, що обґрунтування позивача про забезпечення позову базуються на його власних вигадках, не відповідають дійсності та є наміром Позивача ввести в оману суд, базуючись на вигаданих подіях та відволікти увагу суду від дійсних причин звернення Відповідача до КП «Харківське БТІ» Харківської міської ради для встановлення достовірних даних стосовно вартості та розмірів будівель та споруд.
Позивач ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що за клопотанням сторін була проведена судова будівельно-технічна, оціночно-будівельна та земельно-технічна експертизи. Вказує, що він ОСОБА_1 вибрав II варіант поділу спірного житлового будинку з грошовою компенсацією за зменшення його частки власності домоволодіння, на його користь, у розмірі 154 195 грн., а відповідач ОСОБА_2 вибрав III варіант поділу житлового будинку з надвірними будівлями. Вибраний відповідачем варіант поділу садиби та порядок користування земельною ділянкою відповідно до висновку експерта містив розмір грошової компенсації у сумі 228 423 грн., яку апелянт повинен сплатити позивачу, між тим ОСОБА_2 , бажання сплачувати грошову компенсацію не має, тому він звернувся із заявою до КП «ХМБТІ», в якій просив анулювати матеріали технічної інвентаризації на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, проведеної тим же КП «ХБТІ» тільки у 2023 році. Відповідач (апелянт) ОСОБА_2 зробив це з метою поставити під сумніви виготовлену технічну документацію у 2023 році на підставі якої були зроблені розрахунки вартості будинку, надвірних споруд, приміщень та їх розміри. Наголошує, що ОСОБА_2 після 2023 року здійснив зміни у спорудах, а саме змінив розмір льоху літ. «Г» 1950 року будівництва та розмір льоху «З» 1977 року будівництва. Вказує, що як з`ясувалося, після виготовлення технічного паспорту на замовлення апелянта, паркан № 13 має нові параметри. Так, відповідно до нового технічного паспорту на спірний житловий будинок з господарськими будівлями виготовленого на замовлення апелянта ОСОБА_2 у 2025 році спірна огорожа (паркан) № 13 збільшилася у розмірі з 30,5 кв.м.( розмір вказаний у технічному паспорті 2023року) до 47,3 кв.м.( розмір вказаний у технічному паспорті 2025року), тобто розмір паркана № 13 збільшився на 17, 5 кв.м. Для того, щоб у подальшому у ОСОБА_2 не було можливості здійснювати зміни у спірній садиби з господарськими спорудами на період розгляду справи у суді, яка триває вже п`ять років ним була подана заява для вжиття заходів забезпечення позову. Вважає, що зазначені судом обмеження є тимчасовими та будуть діяти лише поки не буде прийнято рішення по справі, не порушують прав, свобод та інтересів відповідача по справі.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.
Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.
Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.
Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».
Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22, від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18 (провадження № 61-15167св21).
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.
У постанові від 24 квітня 2024 року в справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що Цивільний процесуальний закон не забороняє вживати заходи забезпечення позову у справі, рішення у якій не підлягає примусовому виконанню, якщо забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача. І навпаки, якщо рішення у справі підлягатиме примусовому виконанню, вжиття заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, не завжди може бути необхідним та співмірним із пред`явленими вимогами позову і відповідати характеру порушеного права позивача.
Тому Велика Палата Верховного Суду констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами; 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.
Матеріали оскарження ухвали свідчать про те, що предметом спору у даній справі є поділ житлового будинку в натурі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з присвоєнням у подальшому окремих поштових адрес домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просить заборонити вчиняти будь-які перебудови, змінювати розміри, збільшувати чи зменшувати зовнішньо спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які в подальшому можуть вплинути на зміни у технічній інвентаризації садиби,  інакше розгляд вказаної цивільної справи буде нескінченним, а усі проведенні судові експертизи будуть неповними, виконання рішення суду у подальшому буде ускладнено чи неможливим.
З матеріалів справи вбачається, що в ході судового розгляду було проведено експертизу, висновок якої грунтується на поточних технічних даних та конфігурації будинку, зміна яких унеможливить виконання рішення суду, якщо спір буде вирішено на підставі вказаного висновку. 
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача пояснив, що відповідач фактично не погоджується з мотивувальною частиною ухвали Немишлянського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2025 року, якою, на його думку, встановлені обставини по суті справи, які не відповідають дійсності.
Такі доводи сторони відповідача не є обгрунтованими, оскільки викладення судом в описовій частині ухвали правової позиції позивача не є обставинами, встановленими судом, які можуть мати преюдиційне значення для розгляду справи по суті. 
Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд першої інстанції у межах вимог чинного ЦПК України здійснив належну оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності і обґрунтованості заявлених вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірність ускладнення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову у цій справі у визначений позивачем спосіб. 
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення заяви.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції у відповідності до принципів розумності, співмірності, норм процесуального права та правильно застосувавши норми матеріального права, обґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову, у зв`язку з чим на підставі статті 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.
Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.
Керуючись ст. ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –        Н.П. Пилипчук

Судді –        В.Б. Яцина

О.Ю. Тичкова