РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/303/26
Провадження № 2/293/423/2026
16 квітня 2026 року	селище Черняхів	

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі
головуючої судді Проценко Л.Й.,
з участю секретаря судового засідання  Ничипорук Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
03.03.2026 ТОВ «Бізнес позика» в особі представника за довіреністю №17 від 29.10.2026 Мовчана В.В., через систему «Електронний суд», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , за змістом якого просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за Договором №535938-КС-001 про надання кредиту від 29.04.2025, що становить 15 766,03 грн., яка складається з:
суми прострочених платежів по тілу кредиту – 6 578,02 грн;
суми прострочених платежів по процентах – 3 878,68 грн;
суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ – 5 309,33 грн.
Також просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» сплачений судовий збір в розмірі 2 662,40 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 29.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір №535938-КС-001 про надання кредиту у розмірі 11 000 грн., шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».
Позивач доводить, що свої зобов`язання за договором кредиту виконав, в результаті чого відповідачу надано грошові кошти в розмірі 11000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням), якими відповідач користувався.
Зазначає, що всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань та заборгованість не погасив.
З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся з даним позовом до суду.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 03.03.2026, справа № 293/303/26 передана на розгляд судді Проценко Л.Й.
Згідно повідомлення Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 11.03.2026 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.164).
13.03.2026 суд постановив ухвалу, якою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження по справі. Розгляд справи постановив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Перше судове засідання суд призначив на 10год. 30 хв. 16.04.2026. Суд також задовольнив клопотання позивача про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк», які становлять банківську таємницю (а.с.166-167)
10.04.2026 на виконання вимог ухвали суду від 13.03.2026 до суду надійшла відповідь АТ КБ «ПриватБанк» та витребувані докази (а.с.174-179).
16.04.2026 сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач у позовній заяві просив розгляд справи здійснити без його участі. Відповідач відзиву чи клопотання по відкладення суду не подав.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
В ході розгляду справи, суд відповідно до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
ІІІ. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження
29.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" (кредитодавець, позивач) та ОСОБА_1 (позичальник, відповідач) укладений Договір №535938-КС-001 про надання кредиту (надалі – Договір) (а.с.34-52).
Згідно паспорта споживчого кредиту позичальник ознайомився з умовами кредитування, загальними витратами, орієнтовною вартість кредиту, та порядком повернення кредиту та підписав його одноразовим ідентифікатором UA-7880 (а.с.27-33).
Відповідно до п.2.1 Договору ТОВ "Бізнес Позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 11000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим Договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика (надалі – правила). 
Згідно п.2.3., 2.7 строк кредиту – 16 тижнів, термін дії договору до 19.08.2025. 
Відповідно до п.2.4 Договору стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,0, фіксована. 
Комісія за видачу кредиту 2200,00 грн (п.2.5 Договору).
За умовами Договору орієнтовна загальна вартість кредиту 22378,15 грн. Загальні витрати за кредитом: 11378,15 грн (п.2.9,2.10 Договору).
Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 11000,00 грн, шляхом перерахування 31.07.2025 на банківську картку позичальника НОМЕР_1 , про що свідчить підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с.98), а також повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» про випуск на ім`я ОСОБА_1 банківської картки № НОМЕР_2 , та виписка по даному рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 за період з 29.04.2025по 19.08.2025
Виписка по даному рахунку підтверджує факт надходження 29.04.2025 коштів в сумі 11000,00 грн. на рахунок ОСОБА_1 , факт користування вказаними коштами (а.с.175-179).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним Договором станом на 16.02.2026 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 15766,03грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 6578,02 грн; суми прострочених платежів по процентах – 3878,68 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України – 5309,33 грн (а.с.21-25).
Вказаний розмір заборгованості підтверджується також довідкою про стан заборгованості ОСОБА_1 за Договором №535938-КС-001 про надання кредиту від 29.04.2025 (а.с.26). 
ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, мотиви та висновки суду
Нормою п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч.1 ст.205 ЦК).
Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту.
За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч 2. ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариств відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у договорі визнає та погоджується на запропоновані умови користування та порядок надання товариством грошових коштів.
Отже, підписання договору про надання фінансового кредиту свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні такого договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 10 Закону України "Про електронну комерцію" електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту підписання договору клієнтом відбувається шляхом накладення електронного підпису. Такий договір уважається укладеним з моменту його підписання електронним підписами сторін та його укладення відбувається згідно із Законом України «Про електронну комерцію» (п.п. 2.17, 2.18, п.7.1 договору).
Згідно положень Закону України "Про електронну комерцію" договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Отже, кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом, а тому наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Також, частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що відповідач з умовами кредитного договору був ознайомлений, підписав його шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором, однак умови договору не виконав. 
Факт отримання кредитних коштів підтверджується матеріалами справи.
Встановлено, що відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту, нарахованих процентів та комісії не виконав.
Правильність нарахувань розміру заборгованості відповідачем на час розгляду справи не спростована. 
Відтак, суд дійшов висновку, що позивач, має право на отримання від відповідача кредитної заборгованості в сумі тіла кредиту, нарахованих відсотків в межах строку кредитування.

Щодо правомірності нарахування відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України, судом зазначається про відсутність правових підстав нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат починаючи із дня введення на території України воєнного стану (24 лютого 2022 року), оскільки відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Отже, в частині стягнення заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 5309,33 грн, слід відмовити за безпідставністю.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягує з відповідача заборгованість, яка складається з: тіла кредиту у сумі 6578,02 грн; суми прострочених платежів по процентах – 3878,68 грн, а всього на суму 10456,70 грн. В решті позову слід відмовити.
V. Розподіл судових витрат
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 1765,97 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованість за договором №535938-КС-001 про надання кредиту від 29.04.2025, що становить 10456 (десять тисяч чотириста п`ятдесят шість) гривень 70 копійок, яка складається з тіла кредиту у сумі 6578,02 грн та суми прострочених платежів по процентах – 3878,68 грн. 
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 1765 (одна тисяча сімсот шістдесят п`ять) гривень 97 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", адреса місця знаходження: вул. Лесі Українки, 26 офіс 411, м. Київ, 01133, ЄДРПОУ 41084239

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складений та підписаний 16.04.2026

Головуюча суддя 	Людмила ПРОЦЕНКО