ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року
справа №380/24271/25
провадження № П/380/25616/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування приписів, -

в с т а н о в и в
ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; ЄДРПОУ: 40108646), в якому просить:
визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №473616 складений 08.12.2025 інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП, старшим лейтенантом поліції Бундз Степаном Степановичем стосовно ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №473617 складений 08.12.2025 інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП, старшим лейтенантом поліції Бундз Степаном Степановичем стосовно ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №432996 складений 08.12.2025 інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП, старшим лейтенантом поліції Хвищук Ігорем Віталійовичем стосовно ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №432995 складений 08.12.2025 інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП, старшим лейтенантом поліції Хвищук Ігорем Віталійовичем стосовно ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.12.2025 інспекторами взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП щодо нього було складено термінові заборонні приписи серії АА №473616, АА №473617, АА №432996, АА №432995 за вчинення домашнього насильства щодо його дружини, ОСОБА_2 . Позивач не погоджується із вказаними терміновими заборонними приписами та зазначає, що такі складено без належної перевірки усіх обставин. Вказане зумовило звернення позивача до суду із цим позовом.
Ухвалою від 16.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.
Відповідач 02.01.2026 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що наявність незгоди між подружжям чи словесний конфлікт є побутовою ситуацією, яка має вирішуватися шляхом діалогу або розірвання шлюбу. Проте жодна суперечка не дає права на фізичний чи психологічний тиск. Під час опитування членів сім`ї поліцейськими було встановлено, що опис дитиною процесу насильства та необхідність для старшого сина звертатися за допомогою за номером "102" свідчать про створення позивачем атмосфери небезпеки. Такі дії батька прямо порушують право дітей на безпечне середовище та завдають їм невиправної психологічної шкоди, що є класичним проявом психологічного насильства у формі залякування та свідчення жорстокого поводження. Факт того, що дитина бачила знущання, а старший син був змушений викликати поліцію через страх за життя матері, є беззаперечним доказом завдання дітям психологічного насильства. Таким чином, дії позивача не були випадковим конфліктом, а мали характер домашнього насильства. 
09.01.2026 представник відповідача подав до суду клопотання, у якому просив долучити до матеріалів справи відеозаписи з портативного відеореєстратора поліцейських щодо подій, що мали місце 08.12.2025.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
08.12.2025 поліцейськими взводу 1 роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції було отримане повідомлення про вчинення домашнього насильства за адресою: АДРЕСА_2 . 
Інспекторами поліції було прийнято заяву від громадянки ОСОБА_2 , у якій зазначено, що позивач чинить щодо неї насильство психологічного характеру.
Інспекторами поліції було складено форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства за результатами проведених бесід із дружиною позивача, ОСОБА_2 та з дітьми, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . 
Під час опитування ОСОБА_2 відповіла «так» на запитання №2, №3, №8, №10, №13, №17 (2) і (3), №19, №26 і №27. На запитання №25 у формі оцінки ризиків зазначено «без відповіді/невідомо».
Під час опитування ОСОБА_3 відповів «так» на запитання №2, №13, №17, №19, №26, №27.
Під час опитування ОСОБА_4 відповів «так» на запитання №2, №13, №17 (2) і (3), №19, №26 і №27.
Під час опитування ОСОБА_1 відповів «так» на запитання №2, №13, №17, №19, №26 і №27.
За результатами проведених бесід та заслуханих пояснень інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП, старшим лейтенантом поліції Хвищуком Ігорем Віталійовичем було складено: 
терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №432995 у зв`язку із скоєнням домашнього насильства психологічного характеру: 08.12.2025 близько 10 год. 10 хв. Позивач, за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, яке полягало у штовханнях, стрибках по голові, вираженні нецензурною лексикою в сторону потерпілої чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, унаслідок чого було завдано шкоди психологічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , в присутності дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого завдано шкоди його психологічному здоров`ю. Заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 5 діб з 14 год. 40 хв. 08.12.2025 по 14 год. 40 хв. 13.12.2025;
терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №432996 у зв`язку із скоєнням домашнього насильства психологічного характеру: 08.12.2025 близько 10 год. 10 хв. Позивач, за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, яке полягало у штовханнях, стрибках по голові, вираженні нецензурною лексикою в сторону потерпілої чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, унаслідок чого було завдано шкоди психологічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , в присутності дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого завдано шкоди його психологічному здоров`ю. Заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 5 діб з 14 год. 40 хв. 08.12.2025 по 14 год. 40 хв. 13.12.2025;
терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №473616 у зв`язку із скоєнням домашнього насильства фізичного та психологічного характеру:08.12.2025 близько 10 год. 10 хв. Позивач, за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, яке полягало у штовханнях, стрибках по голові, вираженні нецензурною лексикою в сторону потерпілої чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, унаслідок чого було завдано шкоди психологічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 . Заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 5 діб з 14 год. 40 хв. 08.12.2025 по 14 год. 40 хв. 13.12.2025;
терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №473617 у зв`язку із скоєнням домашнього насильства психологічного характеру: 08.12.2025 близько 10 год. 10 хв. Позивач, за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, яке полягало у штовханнях, стрибках по голові, вираженні нецензурною лексикою в сторону потерпілої чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, унаслідок чого було завдано шкоди психологічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , в присутності дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого завдано шкоди його психологічному здоров`ю. Заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 5 діб з 14 год. 40 хв. 08.12.2025 по 14 год. 40 хв. 13.12.2025.
Також поліцейським взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП Хвищуком Ігорем Віталійовичем було складено протокол про адміністративне правопорушення від 08.12.2025 серії ВАВ №212666 за частиною другою статті 173-2 КУпАП. 
Вважаючи винесені термінові заборонні приписи протиправними, позивач звернувся до суду із позовом про їх скасування.
Під час розгляду справи судом також було досліджено відеозаписи, зокрема, долучений відеозапис позивачем та надані відповідачем записи з відеореєстратора патрульного поліцейського.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано такі обставини справи та норми чинного законодавства.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначає Закон України від 07.12.2017 № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон №2229-VIII).
Відповідно до пунктів 3, 5, 12, 14, 16, 17 частини першої статті 1 Закону №2229-VIII: домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;
запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються;
протидія домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на припинення домашнього насильства, надання допомоги та захисту постраждалій особі, відшкодування їй завданої шкоди, а також на належне розслідування випадків домашнього насильства, притягнення до відповідальності кривдників та зміну їхньої поведінки;
психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;
терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства;
фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Отже, законодавець передбачив, що формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи є психологічне насильство. В свою чергу, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
За приписами частини першої статті 10 Закону № 2229-VIII до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать: виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; взяття на профілактичний облік кривдників та проведення з ними профілактичної роботи в порядку, визначеному законодавством; здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії; анулювання дозволів на право придбання, зберігання, носіння зброї та боєприпасів їх власникам у разі вчинення ними домашнього насильства, а також вилучення зброї та боєприпасів у порядку, визначеному законодавством; взаємодія з іншими суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до статті 15 цього Закону; звітування центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, про результати здійснення повноважень у цій сфері у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.
Отже, Національна поліція є органом, уповноваженим на вчинення дій із запобігання та протидії домашньому насильству.
Статтею 25 Закону № 2229-VIII передбачено, що терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.
Працівники уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України можуть у встановленому законом порядку застосовувати поліцейські заходи примусу для виселення з житлового приміщення кривдника, якщо терміновий заборонний припис передбачає зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, а кривдник відмовляється добровільно його залишити.
Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.
Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.
Терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику.
Дія термінового заборонного припису припиняється у разі застосування до кривдника судом адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту або обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні.
Кривдник, стосовно якого винесено терміновий заборонний припис, згідно з яким він повинен залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, зобов`язаний повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем вчинення домашнього насильства.
Особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України.
При цьому, визначено що терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.08.2018 №654 затверджено Порядок винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника (далі - Порядок №654).
Відповідно до пунктів 1-6 розділу ІІ Порядку №654, заборонний припис стосовно кривдника (далі - припис) виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.
Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.
Припис може містити такі заходи:
зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи;
заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи;
заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.
При винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).
Терміновий заборонний припис стосовно кривдника (додаток 1) складається на бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка термінового заборонного припису стосовно кривдника (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер.
За наявності технічної можливості терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься в електронній формі з використанням мобільного логістичного пристрою з автоматичним присвоєнням йому відповідних серії та номера, а також із зазначенням відомостей, визначених у додатку 1 до цього Порядку, який інтегрується до електронної картки та роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв.
Процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення визначено Порядком проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України та Міністерства внутрішніх справ України 13.03.2019 року № 369/180, (далі - Порядок №369/180).
Відповідно до п. 1, 2, 3 Порядку №369/180, оцінка ризиків проводиться за факторами небезпеки/ризиків щодо вчинення домашнього насильства, передбачених у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, згідно з додатком до цього Порядку, шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.
За результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.
Фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, на які відповідає поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.
Згідно з Додатком до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (п. 1 розділу ІІ) заповнюється Форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.
Аналізуючи наведені норми, під час вирішення питання про прийняття припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлові приміщення. При винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).
Окрім цього, Закон № 2229-VIII чітко визначає підставу для винесення припису, де зазначено, що поліцейський повинен дійти висновку про існування безпосередньої загрози саме життю чи здоров`ю постраждалої особи від кривдника, тому застосування термінового заборонного припису спрямоване на негайне припинення домашнього насильства або недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Відповідно до п. 6 розд. ІІ Порядку №369/180 дві відповіді «так» на запитання №1-6 та на будь-яку кількість запитань з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також якщо поліцейський уповноваженого підрозділу поліції вважає, що постраждала особа перебуває у ситуації, яка може спричинити її смерть або інші тяжкі наслідки, оцінюється як високий рівень небезпеки.
Відповідь «так» на одне запитання з №1-6 та на щонайменше сім і більше запитань з №7-27 або жодної відповіді на запитання з №1-6, але не менше чотирнадцяти позитивних відповідей на запитання з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як середній рівень небезпеки.
Відповідь «так» на одне запитання з №1-6 та на не більше ніж шість запитань з №7-27 або не більше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як низький рівень небезпеки.
Якщо на всі питання отримано відповіді «без відповіді/невідомо» поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.
Згідно з п.7 Порядку №369/180 залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.
У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.
Таким чином, процедура проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства запроваджена з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення; проведення такої процедури передує рішенню щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника. Учасниками такої процедури є постраждала особа та поліцейський уповноваженого підрозділу поліції.
Оцінка ризиків дає змогу визначити ризики неминучої небезпеки та летальності в окремих випадках домашнього насильства і вжити оперативних заходів для запобігання випадкам повторного насильства. Форма оцінки ризиків повинна використовуватись, щоб допомогти постраждалій особі розробити індивідуальний план безпеки та обрати необхідні операційні заходи, які гарантуватимуть їй безпеку.
Результати оцінки ризиків є обов`язковими для поліцейського уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством. У разі звернення постраждалої особи із заявою щодо вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції повинен здійснити перевірку інформації, що зазначена у відповідній заяві, встановити форму домашнього насильства, а також пересвідчитися у тому, що таке дійсно створило безпосередню загрозу життю чи здоров`ю постраждалої особи.
Повертаючись до матеріалів справи, суд зазначає, що працівниками патрульної поліції було проведено опитування, зокрема, дружини позивача, ОСОБА_2 , за наслідком якого було складено форму оцінки ризиків домашнього насильства, кривдник: ОСОБА_1 . Під час опитування ОСОБА_2 відповіла «так» на запитання №2, №3, №8, №10, №13, №17 (2) і (3), №19, №26 і №27. Отже, з огляду на норми пункту 6 розділу ІІ Порядку №369/180, враховуючи наявність двох відповідей «так» на запитання від 1 до 6 та відповідей "так" на будь-яку кількість запитань з №7-27, суд приходить до висновку, що вказане свідчить про наявність високого рівня небезпеки, а тому уповноважений представник поліції згідно з вимогами Порядку №369/180 був зобов`язаний скласти терміновий заборонний припис.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на встановлений патрульними поліцейськими високий рівень ризику щодо дружини позивача, ОСОБА_2 , складення ними термінового заборонного припису серії АА №473616 у зв`язку із скоєнням домашнього насильства фізичного та психологічного характеру позивачем щодо неї сумнівів у його правомірності не викликає.
Що стосується термінових заборонних приписів, складених щодо позивача у зв`язку із вчиненням психологічного насильства щодо дітей, то як встановлено судом із матеріалів справи, при проведенні опитувань, за наслідками яких було складено форми оцінки ризиків, ОСОБА_3 відповів «так» на запитання №2, №13, №17, №19, №26, №27; ОСОБА_4 відповів «так» на запитання №2, №13, №17 (2) і (3), №19, №26 і №27; ОСОБА_1 відповів «так» на запитання №2, №13, №17, №19, №26 і №27. Таким чином, з огляду на надані ними відповіді «так» у кількості одна на запитання від 1 до 6 та п`ять на запитання від 7 до 27, рівень небезпеки щодо них оцінюється як низький, а тому прийняття рішення про складення термінового заборонного припису стосовно кривдника у вказаній ситуації залишається на особистий розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.
З відеозапису, долученого позивачем до позовної заяви вбачається, що він сам та його дружина одночасно звинувачували один одного у чиненні перешкод їхній дитині у відвідинах школи. Як видно із записів відеореєстратора поліцейських взводу 1 роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, після прибуття за викликом, поліцейські опитали позивача по справі, ОСОБА_1 , який повідомив про виклик поліції у зв`язку із неправомірними діями дружини. Водночас у позовній заяві позивач зазначає, що замість номера поліції « 102» набрав номер «112» (єдиний номер екстрених служб), і на виклик прибула швидка медична допомога. Проте як вбачається із запису відеореєстратора патрульного поліцейського, після прибуття за адресою проживання позивача бригади швидкої медичної допомоги, останній заявив, що їх не викликав, а викликала його дружина, у зв`язку і з чим вимагав, щоб його дружина заплатила штраф за неправомірний виклик. Під час спілкування з дружиною в присутності поліцейських позивач звинувачував дружину у зраді, погрожував виселити її з дому, позбавити коштів для існування, що супроводжувалось неодноразово непристойною лайкою та вживанням грубих і нецензурних слів на її адресу. Дружина позивача та діти неодноразово звинувачували його в психологічному тиску шляхом щоденної нецензурної лайки в їх адресу, та у тому, що позивач чинив у той день знущання щодо дружини, шляхом стрибків по голові, відбиранням у дружини позивача її документів. Окрім того, дружина позивача зазначила про неодноразове звернення до поліції у зв`язку із вчиненням щодо неї домашнього насильства, за наслідками чого складались протоколи про адміністративне правопорушення, які були предметом судового розгляду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з огляду на ситуацію, яка склалась під час виклику поліцейських за адресою позивача, у них були підстави вважати обстановку такою, яка потребувала вжиття заходів реагування у вигляді складення термінових заборонних приписів.
Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовним органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 02 червня 2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».
Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.
Підсумовуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що патрульні поліцейські при виконанні своїх обов`язків скористалися своїми дискреційними повноваженнями та прийняли рішення про складення термінових заборонних приписів.. Вказані дії посадових осіб відповідача повністю відповідали нормам законодавства, а отже підстави для визнання їх протиправними з вказаних позивачем підстав відсутні.
Щодо доводів позивача про закриття провадження у справі постановою Жовківського районного суду Львівської області від 30.11.2023 у справі про адміністративне правопорушення №444/3523/23 відносно позивача за частиною другою статті 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суд зазначає, що такі не можуть впливати на оцінку судом законності тимчасового заборонного припису, оскільки притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття такого припису мають різну правову природу та є різними заходами впливу на запобігання домашньому насильству.
Така позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові 17.02.2022 справа №380/952/20.
Окрім того, суд зазначає, що правовідносини, які виникли у вказаній справі №444/3523/23, стосувались обставин, які виникли 22.09.2023 о 22 год. 30 хв, в той час, як правовідносини у справі, що розглядається, виникли щодо обставин, які мали місце 08.12.2025, а отже висновки суду щодо вищевказаної справи, не можуть мати жодного відношення до справи, що розглядається, оскільки виникли за обставин, які мали місце раніше в часі і не стосуються обставин справи, що розглядається.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при складенні термінових заборонних приписів щодо кривдника 08.12.2025 серії АА №473616, серії АА №473617, серії АА №432996 та серії АА №432995, інспектори взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП діяли за наявності підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством. Вказане приводить суд до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Також, суд звертає увагу на те, що термінові заборонні приписи стосовно кривдника були винесені строком на 5 діб з 14 год. 40 хв. 08.12.2025 по 14 год. 40 хв. 13.12.2025, а відтак, на момент розгляду справи строк їх дії сплинув і тому підстави для скасування даних приписів відсутні, оскільки такі втратили свою чинність.
Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 1 статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.
Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в позові судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 293, 295-297, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; ЄДРПОУ: 40108646) про визнання протиправними та скасування приписів – відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п. 15.5 п.15 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.