ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 року
м. Харків
справа № 643/16094/25
провадження № 22-ц/818/ 1567 /26
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів колегії – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
учасники справи:
боржник – ОСОБА_1 , 
стягувач: Комунальне підприємство «ХТМ»
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2025 року у складі судді Харченко А.М., -
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року Комунальне підприємство «ХТМ» звернулось до суду з заявою про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії (з урахуванням гарячої води) з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Судовим наказом від 23.09.2025 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», заборгованість, яка складається з наступного: 33159,71 грн - заборгованості за послугу з постачання теплової енергії (з урахуванням гарячої води до 01.01.22 ) за період з 01.11.2021 до 31.08.2025, 1146,60 грн – заборгованості за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 31.08.2025, 6055,83 грн – заборгованості за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 до 31.08.2025, 647,52 грн – заборгованість за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 до 31.08.2025, а всього 41009,66 грн та судовий збір у розмірі 302,80 грн у рівних частках з кожного боржника по 100,93 грн.
13.10.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування вищезазначеного судового наказу.
Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду, оскільки всупереч вимогам, передбачених ст. 170 ЦПК України, боржник не надав до суду судовий наказ, що оспорюється.
Не погоджуючись з ухвалою судді Грибакін О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу судді скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вимоги ч.5 ст.170 ЦПК України містять чіткий перелік документів, що додаються до заяви про скасування судового наказу, проте вимоги про надання оригіналу судового наказу в ній відсутні. Натомість ч. 3 ст.170 ЦПК містить вимогу вказати який саме наказ оспорюється, що ним було виконано.
Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З частини 2 статті 369 ЦПК України вбачається, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду – скасуванню виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2025 Салтівським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії (з урахуванням гарячої води).
Судовий наказ разом з заявою про його видачу та доданими до неї документами направлені боржникам.
Відомостей про отримання судового наказу ОСОБА_1 матеріали справи не містять, проте заявником зазначено,що копію ним отримано на поштовому відділенні 02 жовтня 2025 року.
До суду надійшла заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу, в якій він висловлює свою незгоду з заявленими вимогами.
Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Метою спрощених судових процедур є швидкий розгляд безспірних питань, правовідносини сторін у яких не викликають сумніву, та у яких фактичні обставини справи та визначеність у правовідносинах учасниками цих правовідносин не оспорюється.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року в справі № 760/6860/17-ц (провадження № 61-31915св18) вказано, що наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника.
Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Аналіз норм ЦПК України, які регламентують наказне провадження, дає підстави для висновку про те, що наказне провадження - це самостійний вид провадження цивільного судочинства, що існує поряд із позовним і окремим провадженням, якому притаманна певна процесуальна форма, що має певні особливості, пов`язані з тим, що ця форма забезпечує захист прав та інтересів стягувача, що має документи проти боржника, який не виконує свої зобов`язання. Метою наказного провадження є спрощення, скорочення та здешевлення судової процедури у тих випадках, коли це можливо та виправдано, та є ефективним засобом захисту прав боржника у безспірних справах. При вирішенні питання про видачу судового наказу суд не перевіряє обґрунтованість заявлених стягувачем вимог, оскільки на час видачі судового наказу суду невідомо про наявність спору між сторонами, через що в разі незгоди із таким наказом боржник може подати заяву про його скасування чи перегляд за нововиявленими обставинами, наслідком чого є скасування судом такого судового наказу, виданого в порядку наказного провадження.
Статтею 170 ЦПК України передбачено форму і зміст заяви про скасування судового наказу та строки її подання.
Відповідно до частин 1-5 статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб-громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.
Заява підписується боржником або його представником.
До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
Відповідно до частини 6 статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.
Як вбачається із заяви про скасування судового наказу поданої ОСОБА_1 , останнім виконані вимоги ч. 3, 5 ст. 170 ЦПК України, вимог щодо подання суду судового наказу, що оскаржується зазначені процесуальні норми не містять.
Колегія суддів зазначає, що судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Згідно з п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК Україниухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що ухвала про повернення заяви є передчасною, постановлена суддею з порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду.
Оскільки наразі розглядається лише процесуальне питання, а не справа по суті спору, питання щодо стягнення судових витрат не вирішується.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу судді Салтівського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2025 року - скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий          О.Ю. Тичкова

Судді           О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук