ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/82/26 Справа № 211/7812/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 січня 2026 року м. Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря судового засідання Шевченко В.В., особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривий Ріг, в режимі відео конференції, апеляційну скаргу адвоката Велегури М.І. на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 квітня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,- 

ВСТАНОВИВ:
Обставини встановлені судом першої інстанції: 
Під час судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що 09 грудня 2024 року о 00-03 годині, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT» номерний знак НОМЕР_1 в м. Кривому Розі у Довгинцівському районі по вул. Дніпровське шосе, електрична опора 7/21, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій від проходження у встановленому порядку повного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України. 
 
Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 квітня 2025 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

 
Вимоги, викладені в апеляційній скарзі та узагальненні доводи особи, яка її подала:
З таким судовим рішенням не погодився захисник Велегура М.І. та оскаржив його в апеляційному порядку з пропуском строку на апеляційне оскарження.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи з оскаржуваною постановою ознайомився лише у липні 2025 року, а тому був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу в передбачені законом строки та викласти в такій скарзі мотиви незгоди з таким рішенням. Враховуючи вищевикладене просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин та просить рахувати його поважним. 
В апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування свої вимог зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки розглянута з грубим порушенням норм процесуального права, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
Зазначає, що ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений не був, натомість суд першої інстанції виніс оскаржувану постанову без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тим самим порушив право особи на захист та право на справедливий суд.
Вказує, що 09.12.2024 року ОСОБА_1  на транспортному засобі «VOLKSWAGEN PASSAT» номерний знак НОМЕР_1 , повертався після зміни додому та двічі був зупинений працівниками патрульної поліції. У зв`язку з відмовою від проходження огляду задля встановлення стану сп`яніння, щодо ОСОБА_1 було складено два протокол за різні проміжки часу та на різних місцевостях.
Сторона захисту повідомляє, що ОСОБА_1 заперечує, що вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП та вважає, що суд виніс незаконну постанову та покарав ОСОБА_1 за одне й теж адміністративне правопорушення двічі.

Позиції учасників:
В судовому засіданні, особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з зазначених в ній підстав.
Адвокат Велегура М.І. належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, однак до зали судового засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З`ясувавши думку ОСОБА_1 , який не заперечував проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності адвоката,суд апеляційної інстанції, керуючись вимогами ст. 268 КУпАП прийшов до висновку проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності адвоката.

Висновки суду:
Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.
За змістом ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
За змістом положень ч.2 ст.294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотанням.
Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувану постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановлено 02 квітня 2025 року за відсутності ОСОБА_1 ..
Апеляційну скаргу подано захисником Велегурою М.І. та зареєстровано канцелярією суду першої інстанції 08 серпня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. 
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази надіслання та отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови суду 1-ї інстанції, а також ураховуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні .
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за свої внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.
Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому порядку.
Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до п. 2 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно із п. 3 розділу 1 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п. 6 розділу 1 зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько - акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів відбувається у відповідності із розділом ІІ вищезазначеної інструкції.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 09 грудня 2024 року за участі ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності події та складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, яким судом надана повна та належна оцінка, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 192040 від 09.12.2024 року, зміст якого викладено вище, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП;
рапортом поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Руденка О.О. згідно якого, зупинено транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та направлено на огляд до медичного закладу, а також надано можливість пройти огляд на місці за допомогою приладу газоаналізатору Drager Alkotestта та роз`яснення положення ст.. 130 КУпАП. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.12.2024 року;
відеозаписом з бодікамер працівників патрульної поліції на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння;
довідкою інспектора ВАПППП в м. Кривий Ріг, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 категорії «В», повторність вчинення адміністративного правопорушення відсутня;
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи, дослідив письмові докази у справі та відеозапис, усім дослідженим доказам надав оцінку та дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта ґрунтується на наявних у провадженні доказах.
Апеляційний суд зауважує, що обов`язковими складовими інкримінованого адміністративного правопорушення є відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.
Крім того зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженням сторони захисту про необхідність скасування оскаржуваної постанови у зв`язку з порушенням права ОСОБА_1 на захист, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення останнього про призначення справи до розгляду та зазначає наступне.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи містяться повідомлення, які було направлено ОСОБА_1 на адресу зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, із зазначенням дати та місця судового розгляду.
Однак вказані повідомлення було повернуто до суду першої інстанції з познакою : «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).
Враховуючи, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками патрульної поліції повідомлено водія, що розгляд вказаного протоколу відбудеться в Довгинцівському районному суді м. Кривого Рогу, що підтверджується відеозаписом долученим до протоколу тому останній повинен був цікавитися результатом його розгляду, однак не виконав свого обов`язку. У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає порушення судом першої інстанції права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вважає доводи апеляційної скарги в цій частині не доведеними.
Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що учасники судового процесу мають можливість користуватися іншими офіційними ресурсами для ознайомлення з інформацією щодо судових проваджень, їх стану та перебігу розгляду, зокрема, але не виключно, офіційним, загальнодоступним, вебпорталом «Судова влада України», що жодним чином не заважало ОСОБА_1 дізнатись про стан розгляду його справи.
Твердження ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду, про необізнаність щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, спростовується долученим до протоколу відеозаписом на якому зафіксовано неодноразову пропозицію працівника поліції до ОСОБА_1 щодо проходження огляду задля встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. Поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 підстави такої відмови та повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення. Вказану поведінку ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції сприймає, як намагання введення суду в оману, задля уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. 

Твердження сторони захисту, про те що ОСОБА_1 було двічі притягнуто до відповідальності за одне і теж діяння, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то вони є необгрунтованими.
Відповідно до принципу юридичної відповідальності «non bis in idem» особа не може бути притягнута до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Цей принцип закріплений в ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 09 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 192040 та серії ЕПР1 № 192022
Згідно протоколу ЕПР1 № 192040 ОСОБА_1 09 грудня 2024 року о 00-03 годині, керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT» номерний знак НОМЕР_1 в м. Кривому Розі у Довгинцівському районі по вул. Дніпровське шосе, електрична опора 7/21, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій від проходження у встановленому порядку повного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно протоколу серії ЕПР1 № 192022 водій ОСОБА_1 09.12.2024 о 00 год. 24 хв., в с.Авдотівка Криворізького району, траса Н-11, 68 км, керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, проте в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу AlkotestDrager та в медичному закладі відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП України.
Вказані протоколи складені в один день, але в різні проміжки часу та в різних місцевостях, мають різні серійні номери, що говорить про недотримання ОСОБА_1 вимог працівників поліції, про заборону керування транспортним засобом та відсторонення від керування за вчинення першого адміністративного правопорушення, що спричинило вчинення нового правопорушення.
Враховуючи вище викладене суд апеляційної інстанції не вбачає порушення принципу юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року
Отже, будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для скасування постанови судді.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника Велегури Миколи Івановича про поновлення строку на апеляційне оскарження – задовольнити.
Поновити захиснику Велегурі Миколі Івановичу строк на апеляційне оскарження постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 квітня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника Велегури Миколи Івановича – залишити без задоволення.
Постанову судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: