Справа № 638/19236/21
Провадження № 2/638/563/26
РІШЕННЯ
Іменем України
21 квітня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді     Шишкіна О.В.,
за участю секретаря судового засідання   Лозової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Богатиренко Артур Ігоревич про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
в с т а н о в и в:
У грудні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчі написи, вчинені 11.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. та зареєстровані в реєстрі за № 9757 та №9758 такими, що не підлягають виконанню. 
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що йому стало відомо, що відносно нього приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Богатиренко А.І. відкрито виконавче провадження ВП № 67696685 від 30.11.2021 року на підставі заяви стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», якому Акціонерним товариством «РВС Банк» відступлено право вимоги та який надав до виконання виконавчий напис приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. № 9758 від 11.11.2021 року.
Відповідно до виконавачого напису підставою для його вчинення стала заборгованість за кредитним договором № 1046282 від 27.01.2020 року, що був укладений між позивачем та Акціонерним товариством «РВС Банк». Виконавчим написом пропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» щодо стягнення з ОСОБА_1 за період з 27.01.2020 року по 05.11.2021 року, включно, суму у розмірі 36419,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту та нарахованими та несплаченими відсотками та 700,00 грн. - оплата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 37119 грн. гривень 23 копійок.
Крім того, відносно нього приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Богатиренко А.І. відкрито виконавче провадження ВП № 67696331 від 30.11.2021 року на підставі заяви стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», якому Акціонерним товариством «РВС Банк» відступлено право вимоги та який надав до виконання виконавчий напис приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. № 9757 від 11.11.2021 року.
Відповідно до виконавачого напису підставою для його вчинення стала заборгованість за кредитним договором № 0046282 від 10.12.2019 року, що був укладений між позивачем та Акціонерним товариством «РВС Банк». Виконавчим написом пропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» щодо стягнення з ОСОБА_1 за період з 10.12.2019 року по 05.11.2021 року, включно, суму у розмірі 31670,52 грн. - заборгованість за тілом кредиту та нарахованими та несплаченими відсотками та 700,00 грн. - оплата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 32370 грн. гривень 52 копійок.
Позивач зазначає, що ані з боргом, ані з сумами, які вказані у виконавчих написах він не згоден. Вважає, що вказані виконавчі написи №9757 та №9758 від 11.11.2021 року не підлягають виконанню, оскільки їх вчинено з порушенням норм закону та на підставі нормативного документа, що втратив чинність. Заборгованість, яка зазначена у виконавчих написах на момент їх вчинення, була спірною Будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» чи від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. він не отримував. Яким чином виникла заборгованість, яка стягнута відповідно до виконавчих написів йому не відомо.
Про існування заборгованості та її розмір позивач проінформований не був, чим в свою чергу, він був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» чи нотаріусу. Нотаріус при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не переконався належним чином у безспірності документів необхідних для стягнення заборгованості, що підлягають стягненню за виконавчими написами, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку па підставі виконавчих написів нотаріусів.
Підсумовуючи, позивач зазначив, що вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе було лише на підставі нотаріально посвідченого договору, за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. Таким чином, нотаріусом порушені вимоги ст. 88 Закону «Про нотаріат» та не додержано обов`язкових умов вчинення нотаріальних написів, оскільки кредитні договори нотаріально не посвідчені, не дивлячись на те, що ця обставина на той момент була обов`язковою. Тому, недодержання нотаріусом вищезазначених умов при вчиненні виконавчих написів є підставою для визнання зазначених виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню в судовому порядку.
Ухвалою суду від 10 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення йому цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогамст. 178 ЦПК України.
Ухвалою суду від 19.04.2023 року закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд.
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8ст. 178 ЦПК України.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.
Представником позивачки подано заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідач подав до суду заяву про визнання позову. 
3 особи в судове засідання не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК Українисторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., на підставі на підставі статтіст. 87 Закону України «Про нотаріат»та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було вчинено виконавчі написи, зареєстровані в реєстрі за № 9758 та №9757. 
Відповідно до змісту виконавчого напису № 9758 запропоновано стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 77-А, код ЄДРПОУ 38962392, на підставі кредитного договору № 1046282 від 27.01.2020 року, що був укладений між позивачем та Акціонерним товариством «РВС Банк», правонаступником якого на підставі договору відступлення права вимоги є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», суму заборгованості за період з 27.01.2020 року по 05.11.2021 року, включно, суму у розмірі 36419,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту та нарахованими та несплаченими відсотками та 700,00 грн. - оплата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 37119 грн. гривень 23 копійок.
Відповідно до змісту виконавчого напису № 9757 запропоновано стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 77-А, код ЄДРПОУ 38962392, на підставі кредитного договору № 0046282 від 10.12.2019 року, що був укладений між позивачем та Акціонерним товариством «РВС Банк», правонаступником якого на підставі договору відступлення права вимоги є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», суму заборгованості за період з 10.12.2019 року по 05.11.2021 року, включно, суму у розмірі 31670,52 грн. - заборгованість за тілом кредиту та нарахованими та несплаченими відсотками та 700,00 грн. - оплата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 32370 грн. гривень 52 копійок.
За загальним правилом статей15,16 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно достатті 18 ЦК Українинотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першоюстатті 39 Закону України «Про нотаріат»порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно достатті 87 Закону України «Про нотаріат»для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України «Про нотаріат»).
Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти висновків, що з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88 Закону України «Про нотаріат»захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».
Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначеноглавою 14 Закону України «Про нотаріат»та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженомунаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені вЗаконі України «Про нотаріат»та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженогоПостановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Крім того, у абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженоїнаказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувані виконавчі написи видані на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженихПостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», внесено зміни до Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, зокрема, в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Частиною першоюстатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України» (заява № 48553/99), а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» (заява № 28342/95) встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Відповідно до частини третьоїстатті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 березня 2015 року у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року, яка набрала законної сили, було визнано незаконною та нечинноюпостанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4ст. 254 КАС Українинабула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. 
Із матеріалів справи вбачається, що оскаржені виконавчі написи вчинені нотаріусом 11.11.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Таким чином, оскільки в момент вчинення виконавчих написів, тобто 11.11.2021 року, були відсутні правові підстави для їх вчинення, тому такі виконавчі написи не підлягають виконанню.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17.
Окрім того, судом враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, відповідно до якої, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Матеріали справи не містять доказів того, що кредитний договір, на якому вчинено оскаржуваний виконавчий напис, був нотаріально посвідченим. Таким чином виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не є нотаріально посвідченим, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимогстатті 88 Закону України «Про нотаріат».
З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підстав ч. 6ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Керуючись ст.13,76-81,89,141,259,263-265,268,273,279,354 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Богатиренко Артур Ігоревич про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити. 
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 9758 від 11.11.2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 77-А, код ЄДРПОУ 38962392, заборгованості у розмірі 37119 (тридцять сім тисяч сто дев`ятнадцять) гривні 23 копійок.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 9757 від 11.11.2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 77-А, код ЄДРПОУ 38962392, заборгованості у розмірі 32370 (тридцять дві тисячі триста сімдесят) гривні 52 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 77-А, код ЄДРПОУ 38962392 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).
Відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок), сплаченого при поданні позову.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя          О.В. Шишкін