ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/3861/26
провадження № 2-а/753/132/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Лужецька О.Р., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2026 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА №6657009 від 12.02.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. 
Свої вимоги мотивує тим, що 12.02.2026 відносно нього працівником патрульної поліції - інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону полку №1 Управління патрульної поліції в м. Києві - Оксентюком Р.А. винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, за те, що цього ж дня, о 23 год. 06 хв. в м. Києві на бул. Лесі Українки,16 водій, керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на забороняючий жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.
Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.
В обґрунтування поданого позову Позивач посилався на те, що відповідно до п.8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Разом з тим, правилами дорожнього руху України, а саме: п.8.11 встановлено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
Так, позивач стверджує, що наближаючись до світлофора на бул.Українки під час його під`їзду до стоп-лінії сигнал світлофора змінився з зеленого на жовтий. 
Таким чином, позивач не мав змоги здійснити гальмування перед перехрестям відповідно до п.8.10 ПДР, оскільки вже під`їхав до стоп-лінії на момент зміни сигналу світлофора, не вдаючись до екстреного гальмування.
Позивач вважає, що в даному випадку ним не порушено п.8.7.3.г Правил дорожнього руху.
Окрім цього позивач стверджує, що відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, вищезазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (правовий висновок, викладений у постанові Верховного суду від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а).
У матеріалах справи відсутні будь-які належні докази вини позивача, фото та відеозйомка, пояснення свідків. Крім того, патрульний поліцейський здійснив розгляд справи не ознайомивши його з матеріалами справи. 
Крім того, інспектор не врахував дорожню обстановку, безпечність маневру, розглянув справу без всебічного дослідження обставин.
У зв`язку з вищевикладеним, просив суд задовольнити позов в повному обсязі та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Ухвалою суду від 20.03.2026 було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
14.04.2026 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив, в якому він заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026. Під час розгляду справи проводилася відео фіксація на службову камеру БК № 472854. Звернув увагу на те, що під час спілкування та розгляду справи позивач не оскаржував того, що він не керував транспортним засобом, він також не заявляв, що його автомобілем керувала інша особа. Також позивачем не оскаржувався факт проїзду на заборонений жовтий сигнал світлофора.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Із матеріалів справи вбачається, що 12.02.2026 відносно ОСОБА_1 працівником патрульної поліції - інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону полку №1 Управління патрульної поліції в м. Києві - Оксентюком Р.А. винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, за те, що цього ж дня, о 23 год. 06 хв. в м. Києві на бул. Лесі Українки,16 1, водій, керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на забороняючий жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.
Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.
Підпунктом «ґ» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, визначено, що жовтий сигнал світлофору забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП «Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».
Отже, частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність для водіїв транспортних засобів наступає за порушення правил проїзду перехресть, а також за проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.
Вимоги наведених нормативно-правових актів вказують на те, що Правила дорожнього руху України встановлюють заборону руху на жовтий сигнал світлофору. КУпАП передбачає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення - «проїзд на заборонений сигнал регулювання дорожнього руху», та встановлює відповідальність за порушення такої заборони.
Вказане свідчить про те, що проїзд на заборонний сигнал світлофору містить в собі склад адміністративного правопорушення.
Такі висновки суду не спростовують твердження позивача про те, що підпункт «ґ» пункту 8.7.3 ПДР не містить вимог до поведінки особи, а тому особа не може бути притягнутий до відповідальності за невиконання цього пункту, адже відповідно до пункту 8.1 Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Пункт 8.7.3 Правил дорожнього руху викладено таким чином:
8.7.3. Сигнали світлофора мають такі значення:
а) зелений дозволяє рух;
б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.
в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.
г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;
ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів….
Відтак жовтий сигнал світлофору забороняє рух. Порушення передбаченого п.8.7.3 правила, встановленого для регулювання дорожнього руху, містить в собі склад адміністративного правопорушення за частиною 2 статті 122 КУпАП.
Відповідно до п. 8.10 Правил дорожнього руху, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожню розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Отже, пункт 8.10 Правил дорожнього руху регулює порядок дій водія для зупинки перед світлофором із заборонним сигналом. Пункт 8.11 Правил дорожнього руху регулює поведінку водіїв, які не можуть зупинити транспортний засіб перед світлофором із заборонним сигналом.
У конкретній справі позивач не повідомляє та не доводить суду про те, що робив спроби зупинити транспортний засіб, однак задля того, щоб не вдаватися до екстреного гальмування, продовжив рух. У конкретній справі позивач вважає, що мав право рухатись на жовтий сигнал світлофору.
Посилання позивача на складні дорожні умови, стан здоров`я, зокрема те, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи, а також посилання на те, що пішохідний перехід був порожнім та небезпеки нікому створено не було суд вважає неспроможними та не бере їх до уваги.
Судом досліджено відеозапис - відео з нагрудної камери, під час відтворення якого встановлено, що позивач не заперечував факт проїзду перехрестя на заборонний жовтий сигнал світлофора.
Зважаючи на встановлені обставин справи, суд дійшов висновку, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулось за наявності події, вини особи та підтверджено належними доказами, тому правомірність рішення суб`єкта владних повноважень є доведеною.
Судом також враховано правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 520/2261/19, відповідно до яких, обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою статті 77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Позивач не надав доказів того, що гальмував на заборонний жовтий сигнал світлофору, однак не зміг зупинити транспортний засіб у передбаченому місці, тому продовжив рух.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відповідачем доведено правомірність складання оспорюваної постанови інспектором поліції.
Підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.
Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн. задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати необхідно залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 78, 161, 242-246, 250, 256,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ          О.Р.ЛУЖЕЦЬКА