ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 квітня 2026 року 	Справа № 280/732/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД» (далі – позивач) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення від 09.01.2026 №0000120401.
Ухвалою суду від 02.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки відповідача про порушення позивачем п.137.12 ст.137 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми авансових внесків з місць роздрібної торгівлі пальним, на загальну суму 180000,00 грн., в тому числі: за січень – 60000,00 грн., за лютий - 60000,00 грн., за березень - 60000,00 грн., є безпідставними. Позивач зазначає, що відповідно до акту перевірки не можна встановити за які саме місця роздрібної торгівлі податковим органом нараховано податок на прибуток. Позивач зазначає, що не відомо на підставі яких баз даних та яким чином було визначено розмір нарахованого податку на прибуток у розмірі 180000,00 грн. Тобто податковим органом, самостійно визначено тип об`єкту роздрібної торгівлі. Позивач зазначає, що з невідомих причин не застосовані підпункти «б» і «в» пункту 141.14.2 статті 141 ПК України. Позивач зазначає, що усі ці обставини нібито було встановлено саме під час камеральної перевірки, під час проведення якої, на нашу думку, податковий орган обмежений у інструментах та можливостях щодо отримання належної та об`єктивної інформації. Позивач зазначає, що критерієм для визначення переліку суб`єктів господарювання, які зобов`язані щомісячно сплачувати авансові внески з податку на прибуток підприємств є: здійснення роздрібної торгівлі пальним за місцем роздрібної торгівлі пальним (придбання та реалізація пального); наявність ліцензії на право роздрібної торгівлі за кожне місце роздрібної торгівлі пальним, інформацію щодо якого внесено до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального станом на перше число поточного місяця. Позивач зазначає, що через відсутність обов`язкової складової – здійснення роздрібної торгівлі пальним за місцем роздрібної торгівлі пальним (придбання та реалізація пального), не можна вважати або наполягати на порушенні п.137.12 ст.137 Податкового Кодексу України. Позивач зазначає, що ТОВ «Параллель – М ЛТД» належним чином та у повному обсязі зазначило кількість місць роздрібної торгівлі через які здійснювалась реалізація підакцизних товарів. Акт камеральної перевірки не містить будь яку інформацію щодо переліку об`єктів, відносно яких нібито не сплачено авансові внески. Не містить інформацію та обґрунтування застосування розміру авансових внесків з податку на прибуток підприємств, що сплачується платниками, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним саме у розмірі 60 тисяч гривень за кожне місце. Відповідно висновки акту камеральної перевірки, та прийнятий на підставі цього акту податкове повідомлення-рішення не відповідають дійсним обставинам. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги. 
Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що за результатами камеральної перевірки встановлено порушення п.137.12. ст.137 Кодексу, в результаті чого встановлено заниження суми авансових внесків, з місць роздрібної торгівлі пальним, на загальну суму 180 000,00 грн., в тому числі: за січень 2025р. – у розмірі 60 000 грн.; за лютий 2025р. – у розмірі 60 000 грн.; за березень 2025р. – у розмірі 60 000 грн. Відповідач зазначає, що враховуючи наявність у підприємства ТОВ «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД» ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним за відповідним місцем провадження діяльності, є підставою для обчислення та сплати відповідного авансового внеску, визначеного відповідно до пункту 141.14 статті 141 Кодексу. Відповідач зазначає, що грошове зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств вважається узгодженим у момент виникнення такого зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою підпунктом 141.14.1 цього пункту для граничного строку сплати авансового внеску з податку на прибуток підприємств до відповідного бюджету (пп.141.14.4. п.141.14 ст.141 Кодексу). Відповідач зазначає, що податковим кодексом України чітко встановлено обов`язок платника податку сплачувати авансовий внесок з податку на прибуток за кожне місце роздрібної торгівлі пальним, інформація щодо якого внесена до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального. Суми таких авансових внесків є узгодженими грошовими зобов`язаннями. Відповідач зазначає, що проведеним аналізом податкової звітності підприємства, та даних наявних в Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального встановлено, що авансові внески за кожне місце роздрібної торгівлі пальним ТОВ «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД» сплачувалися не в повному обсязі, що призвело до заниження податкових зобов`язань. В додатку ЩАВ до Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за три квартали 2025 року, в порушення вимог п.137.12 ст.137 Кодексу, не нараховано та відповідно не сплачено авансовий внесок з податку на прибуток підприємств, які сплачуються за кожне місце роздрібної торгівлі пальним за 1 місце роздрібної торгівлі. Відповідач зазначає, що згідно Реєстру ліцензій, датою ліцензії №16030314202400126 є 01.10.2024р., тобто з жовтня 2024 року до березня 2025 року позивач мав діючу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним та повинен був сплачувати авансові внески. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що співробітниками Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток підприємств щодо виявлених помилок (порушень) ТОВ «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД» (код ЄДРПОУ 24316073) за три квартали 2025 року (з урахуванням уточнюючого розрахунку від 02.12.2025 №9375964852), за результатами якої складено Акт від 09.12.2025 №952/32-00-04-04-01-06-24316073.
Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено порушення позивачем, в декларації з податку на прибуток підприємств за три квартали 2025 року (з урахуванням уточнюючого розрахунку від 02.12.2025 №9375964852): не нараховано протягом січня – березня 2025, суми авансового внеску з податку на прибуток підприємств, які сплачуються за кожне місце роздрібної торгівлі пальним за 1 місце роздрібної торгівлі на загальну суму 180000,00 грн.
На підставі висновків Акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення – рішення від 09.01.2026 №0000120401, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем авансовий внесок з податку на прибуток підприємств на загальну суму 198000,00 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням – 180000,00 грн. та 18000,00 грн. за штрафними санкціями.
Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення – рішення, звернувся з даним позовом до суду.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для прийняття спірного податкового повідомлення – рішення стало те, що на думку контролюючого органу позивачем не було нараховано та сплачено авансовий внесок з податку на прибуток авансовий внесок з податку на прибуток підприємств, які сплачуються за кожне місце роздрібної торгівлі пальним за 1 місце роздрібної торгівлі на загальну суму 180000,00 грн. (за січень – березень 2025 року).
Відповідно до п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
У свою чергу, Законом України від 10.10.2024 №4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану», зокрема, з 01.12.2024 передбачено сплату авансових внесків з податку на прибуток підприємств платниками податку за місця роздрібної торгівлі пальним.
У силу вимог п.137.12 ст.137 ПК України платники податку, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, зобов`язані сплачувати авансові внески з податку на прибуток підприємств за кожне місце роздрібної торгівлі пальним, інформація щодо якого внесена до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального станом на перше число поточного місяця. Авансові внески та податок на прибуток підприємств, що підлягає сплаті до бюджету платниками податку, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, визначаються у порядку, передбаченому п.141.14 ст.141 ПК України.
Так, відповідно до п.п.141.14.1 п.141.14 ст.141 ПК України платники податку, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, сплачують щомісяця не пізніше двадцятого числа поточного місяця авансовий внесок з податку на прибуток підприємств за кожне місце роздрібної торгівлі пальним, інформація щодо якого внесена до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального станом на перше число поточного місяця, у розмірі, визначеному п.п.141.14.2 п.141.14 ст.141 ПК України.
Терміни «роздрібна торгівля пальним», «місце роздрібної торгівлі пальним» вживаються у значеннях, наведених у Законі України від 18 червня 2024 року №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Підпунктом 141.14.2 п. 141.14 ст. 141 ПК України визначено, що авансовий внесок з податку на прибуток підприємств сплачується за кожне місце роздрібної торгівлі пальним, інформація щодо якого внесена до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального станом на перше число поточного місяця:
а) у розмірі 60 тис. грн. за кожне місце, крім випадків, передбачених підпунктами «б» і «в» п.п.141.14.2 п. 141.14 ст. 141 ПК України;
б) для місця роздрібної торгівлі пальним, на якому здійснюється реалізація виключно скрапленого газу, у розмірі 30 тис. грн. за кожне місце;
в) для місця роздрібної торгівлі пальним, на якому здійснюється реалізація кількох видів пального і при цьому частка реалізації скрапленого газу в літрах, приведених до температури 15 C у загальному обсязі реалізованого протягом попереднього місяця пального, становить 50 і більше відсотків, у розмірі 45 тис. грн. за кожне місце.
Згідно з п.п.141.14.3 п. 141.14 ст. 141 ПК України авансові внески з податку на прибуток підприємств, сплачені відповідно до п.141.4 ст. 141 ПК України, є невід`ємною частиною податку на прибуток.
Сплачена протягом звітного (податкового) періоду сума авансових внесків з податку на прибуток підприємств зменшує податкові зобов`язання з податку на прибуток підприємств, розраховані за результатами такого звітного (податкового) періоду за базовою (основною) ставкою, визначеною ст.136 ПК України, у сумі, що не перевищує суму нарахованого податкового зобов`язання за такий податковий (звітний) період.
У разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного (податкового) року, перевищує суму нарахованого податкового зобов`язання за такий податковий (звітний) рік, сума такого перевищення не переноситься у зменшення податкових зобов`язань наступних податкових (звітних) періодів.
Сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток не підлягає поверненню платнику податку як надміру та/або помилково сплачені податкові зобов`язання, не може бути зарахована в рахунок інших податків і зборів (обов`язкових платежів) та на неї не поширюється дія положення ст. 43 ПК України.
У відповідності до п.п.141.14.4 п. 141.14 ст.141 ПК України грошове зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств вважається узгодженим у момент виникнення такого зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою п.п.141.14.1 п.141.4 ст.141 ПК України для граничного строку сплати авансового внеску з податку на прибуток підприємств до відповідного бюджету.
У разі якщо платник податку не сплачує узгоджену суму авансового внеску з податку на прибуток підприємств протягом строку, визначеного п.п.141.14.1 п. 141.14 ст. 141 ПК України, такий платник податків притягається до відповідальності у вигляді штрафу в розмірах, визначених ст.124 ПК України.
Згідно з п.124.1 ст.124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених у Кодексі, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Судом встановлено, що підставою для прийняття спірного рішення слугували висновки контролюючого органу про те, що позивачем не сплачено авансові внески за січень – березень 2025 року по об`єкту роздрібної торгівлі пальним за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, Автозаводський район, вулиця Харківська, буд.25/А, пункт паливо заправний ПЗП-1-20-2-1 №0017/16, на який позивачем отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №16030314202400126, терміном дії з 08.10.2024 до 08.10.2029 (анульована 26.03.2025 за заявою позивача).
Суд зазначає, що п.п.141.14.1 п.141.14 ст.141 ПК України визначає суб`єкта, який вважається платником авансового внеску з податку на прибуток підприємств, а саме таким суб`єктом є:
платник податку, який здійснює роздрібну торгівлю пальним;
має місце роздрібної торгівлі пальним, інформація щодо якого внесена до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального.
В свою чергу, п.п.141.14.2 п. 141.14 ст. 141 ПК України визначає розмір відповідного авансового внеску, про що прямо зазначено у п.п.141.14.1 п.141.14 ст.141 ПК України.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 52 частини 1 статті 1 Закону України від 18 червня 2024 року №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», місце роздрібної торгівлі пальним - об`єкт нерухомого майна або єдиний (цілісний) майновий комплекс, на території якого розташоване технологічне обладнання, призначене для приймання, зберігання та роздрібної торгівлі пальним, який належить суб`єкту господарювання на праві власності або користування; нафтоналивний несамохідний морський/річковий бункерувальник (далі - бункерувальник); спеціалізований транспортний засіб для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом, з якого здійснюється роздрібна торгівля скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів. Місце роздрібної торгівлі пальним вважається місцем зберігання пального, якщо зберігання пального здійснюється за таким місцем роздрібної торгівлі пальним.
Згідно пункту 77 частини 1 статті 1 Закону України від 18 червня 2024 року №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшої реалізації або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з місць роздрібної торгівлі пальним через паливороздавальні колонки, газороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, а також реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, а також заправлення з бункерувальника у водному просторі морських та річкових суден.
Отже, роздрібна торгівля пальним включає придбання або отримання пального та подальшу його реалізацію або відпуск пального з місць роздрібної торгівлі пальним через паливороздавальні колонки.
Судом встановлено, що відповідно до додатку до ліцензії №16030314202400126 на право роздрібної торгівлі пальним, позивач на об`єкті за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, Автозаводський район, вулиця Харківська, буд.25/А, пункт паливо заправний ПЗП-1-20-2-1 №0017/16, мав право використовувати реєстратор розрахункових операцій з фіскальним номером РРО/ПРРО 3001158444.
Суд зазначає, що відповідачем ані в Акті перевірки, ані до відзиву на позовну заяву не надано доказів на підтвердження того, що позивачем на вищевказаному об`єкті у період з січня по березень 2025 року здійснювалася роздрібна торгівля пальним, зокрема із застосуванням реєстратора розрахункових операцій з фіскальним номером РРО/ПРРО 3001158444.
Фактично рішення контролюючого про порушення позивачем вимог законодавства ґрунтується лише на самому факті наявності ліцензії та не сплати авансових внесків, проте позивачем не надано доказів того, що позивач на об`єкті за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, Автозаводський район, вулиця Харківська, буд.25/А, пункт паливо заправний ПЗП-1-20-2-1 №0017/16, у період з січня по березень 2025 року, здійснював роздрібну торгівлю пальним, що є обов`язковою умовою для сплати авансових внесків, відповідно до п.п.141.14.1 п.141.14 ст.141 ПК України.
Також, є слушними зауваження позивача до змісту Акту перевірки, оскільки з такого фактично не можливо встановити зміст вчиненого порушення, оскільки таким не містить навіть конкретної назви об`єкта роздрібної торгівлі за яким позивачем не було сплачено авансові внески.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення діяв необґрунтовано та без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД».
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД» (69091, м.Запоріжжя, бул.Шевченка, 71-А, кім.901, код ЄДРПОУ 24316073) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49031, м.Дніпро, пр.Олександра Поля, буд.57, код ЄДРПОУ 43968079) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.01.2026 №0000120401.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД» судовий збір в розмірі 3328,00 грн. (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова