ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

23 березня 2026 року	Справа №160/37255/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20а, Код ЄДРПОУ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

30 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції Дніпропетровській області у не наданні довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (додаток 6 до Порядку);
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області видати ОСОБА_1 довідки про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час служби у поліції залучався до несення служби на територіях на яких ведуться активні бойові дії, а тому відмова відповідача у видачі довідки УБД є протиправною.
Ухвалою від 19 січня 2026 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Також витребував від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20а, Код ЄДРПОУ) докази у справі, а саме:
- витяги (копії) бойових донесень, витяги (копій) з журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), витяги (копії) з вахтових журналів, копії польових листів, копії матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копій рапортів командирів підрозділів (груп) про виконання старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , бойових (службових) завдань (знищення, захват техніки або живої сили противника, евакуації населення) на території Новокаховської ОТГ в с. Козацьке та в с. Веселе Херсонської області; наявні витяги з наказів про прибуття (вибуття) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , до (3) районів виконання бойових (службових) завдань; наявні копій документів про направлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , у відрядження до (з) районів виконання бойових (службових) завдань.
В силу ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідач, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, надіслав до суду письмовий відзив в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_1 відряджався в службове відрядження до Бериславського району Херсонської області, який у вказані позивачем періоди не відносився до районів ведення воєнних (бойових) дій, а отже правові підстави для видачі довідки згідно з Додатком 6 до Порядку №413надання та позбавлення статусу УБД відсутні.
Згідно з ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно із наказом ГУНП від 05.03.2022 № 245 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0157340) призначено на посаду інспектора-чергового поліції чергової частини вдділення поліції №5 Криворізького районного управління ГУНП.
Відповідно до наявних відомостей, які знаходяться у Бериславському РВП ГУНПв Херсонській області інспектор-черговий чергової частини відділення поліції №5 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 14 разів залучався до несення служби на блокпосту Х29 на території Тягинської сільської територіальної громади Бериславського району.
09.07.2025 позивач через свого представника звернувся до відповідача про надання йому статусу УБД. 
14.07.2025 №14568/37/01-2025 ГУНП в Херсонській області надав відповідь, якою повідомив, що у період часу з 01.01.2023 року до 01.11.2024 року відповідно до наказів Головнокомандуючого Збройних Сил України ніяка тертиріальна громада Бериславського району не визначена районом ведення воєнних (бойових) дій, том надати Довідку про безпосередню участь старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, форма якої затверджена у додатку: Постанови Кабінету Міністрів України № 413 є не можливою, оскільки останній не залучався до виконання бойових (службових) завдань у районах ведення воєнних (бойових) дій.
Оскільки позивач переконаний, що під час служби у поліції залучався до несення служби на територіях на яких ведуться активні бойові дії, вважає що відмова відповідача у видачі довідки УБД є протиправною, тому звернувся до суду за захистом порушеного права.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 5 Закону України від 22.10.1993 №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-ХІІ) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Пунктом 19 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ установлено, що учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Процедура надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначена Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 (далі Порядок №413).
Відповідно до пп 1, 2 п. 24 Порядку №413 Комісія або міжвідомча комісія відмовляє заявнику в наданні статусу учасника бойових дій у разі:
1) відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій;
2) відсутності необхідних документів, визначених пунктом 4 цього Порядку.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Положення "Про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України", затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України №405 від 23.05.2016 (зареєстровано в Мін`юсті України за № 857/28987 14.06.2016) (далі - Положення № 405).
Відповідно до пункту 1 Розділу І Положення №405 основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання та позбавлення статусу учасника бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, розгляд питань, пов`язаних з установленням статусу учасника війни відповідно до пунктів 2, 13 статті 9 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Відповідно до пункту 2 Розділу І Положення № 405 з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія має право:
1) вивчати довідки, документи та інші докази, надіслані керівниками структурних підрозділів центрального органу управління поліції, територіальних (міжрегіональних) органів поліції, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - відповідні керівники);
2) вивчати довідки, документи та інші докази, подані особисто;
3) у разі потреби заслуховувати пояснення осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення, свідків, представників органів державної влади, громадських організацій, рад ветеранів;
4) подавати на розгляд міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка утворюється Мінветеранів (далі - міжвідомча комісія), документи із спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання;
5) брати до уваги докази, пропозиції та рекомендації районних (міських) комісій, комісій територіальних (міжрегіональних) органів поліції під час вивчення матеріалів щодо надання статусу учасника війни іншим працівникам Національної поліції України;
6) приймати рішення про надання статусу учасника бойових дій;
7) приймати рішення про надання статусу учасника війни;
8) повертати для подальшого доопрацювання відповідним керівникам документи;
9) приймати рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій;
10) приймати рішення про відмову в наданні статусу учасника війни;
11) приймати рішення про позбавлення статусу учасника бойових дій;
12) приймати рішення про позбавлення статусу учасника війни;
13) повторно розглядати за рішенням Голови Національної поліції України (особи, яка виконує його обов`язки) питання про надання статусу учасника бойових дій особам, яким було відмовлено в наданні такого статусу раніше.
Згідно з пунктом 4 Розділу І Порядку №405 комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни у разі:
- відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни;
- відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни;
- надання недостовірних даних про осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення;
- виявлення факту подання недостовірної інформації про участь в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх проведення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України або виконання завдань із розмінування, що має оперативний характер;
- наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України або виконання завдань із розмінування, що має оперативний характер.
Відповідно до пп. пп. 6, 9 п. 2 розділу ІІ Положення № 405, з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія має право, зокрема, приймати рішення про надання статусу учасника бойових дій; приймати рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій.
Згідно з пунктом 4 розділу II Положення №405, Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни, зокрема у разі відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Положення №405 статус учасника бойових дій надається поліцейським у разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Поліцейським, які брали участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією чи Об`єднаним оперативним штабом Збройних Сил України (об`єднаним командним пунктом об`єднаних сил), а також які отримали поранення, контузії, каліцтва, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження зі зброєю та ухилення від служби шляхом самокалічення або симуляції хвороби), статус учасника бойових дій надається незалежно від кількості днів залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, забезпеченні їх здійснення, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Відповідно до абзацу 9 пункту 2 розділу ІІІ Положення №405 Комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій на підставі, зокрема, таких документів:
- для поліцейських, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - не менш як один з таких документів - витяги з наказів органу поліції про відрядження (залучення) поліцейського до районів ведення бойових дій (у яких зазначені номер та дата бойового розпорядження військового командування), витягів із журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), витягів із вахтових журналів, витягів із польотних листів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв. До документів, які надсилаються на розгляд Комісії, можуть додаватися інші документи - витяги (копії) з наказів органу поліції про залучення до виконання бойових розпоряджень (із поіменним списком поліцейських), витяги (копії) з наказів про виконання бойового (спеціального) завдання зведеним підрозділом Національної поліції України (з поіменним списком поліцейських), посвідчення про відрядження, витяги з бойових донесень (листи, рапорти, доповідні записки, довідки про виконання бойових завдань) із резолюцією уповноваженої посадової особи поліції, відрядженої до органів військового управління, зареєстрованих в органі (підрозділі) поліції, стройова чи доповідна записки, рапорти, розрахунки, книга нарядів чи інші документи, що підтверджують безпосередню участь поліцейських у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що містять докази та підтверджують факт виконання поліцейськими бойових (службових) завдань.
При цьому, наведений у пункті 2 цього розділу Положення № 405 перелік документів, на підставі яких Комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій, повністю кореспондується з положеннями пункту 4 Порядку № 413.
Суд зазначає, що надані позивачем документи не містять достатніх доказів про безпосередню його участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а тому у відповідача відсутні правові підстави для надання позивачу статусу учасника бойових дій, про що, з посиланням на відповідні положення законодавства та підзаконних актів, які врегульовують порядок та підстави надання такого статусу, зазначено безпосередньо в протоколі від 09.09.2025 № 9.
Враховуючи положення статті 6 Закону № 3551-XII та пунктів 4, 5 Порядку № 413, визначальною підставою для надання статусу учасника бойових дій є не формальне подання повного пакета документів, а підтвердження факту безпосередньої участі особи в бойових діях або заходах із забезпечення оборони України. Документи виступають лише засобом доведення цієї участі, а не самостійною умовою для визнання такого статусу.
Відтак формальний підхід до розгляду поданих матеріалів, без врахування їх реального змісту та обставин, що свідчать про виконання особою завдань у зоні бойових дій, є неправомірним і суперечить меті правового регулювання законодавства у сфері захисту прав ветеранів війни.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.06.2025 у справі № 620/11392/24.
Згідно з матеріалами справи, позивач у період з березня 2022 року по 2024 рік неодноразово направлявся у службові відрядження до окремих населених пунктів Херсонської області, зокрема до Бериславського району, з метою виконання службових обов`язків, пов`язаних із забезпеченням публічної безпеки та порядку.
Разом з тим, як вбачається з наданих відповідачем документів, у зазначені позивачем періоди відповідні території не були віднесені до районів ведення активних бойових дій у розумінні чинного законодавства, що регулює порядок надання статусу учасника бойових дій.
Суд встановив, що наказами Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області позивач дійсно направлявся у службові відрядження, однак ці накази не містять відомостей про його безпосередню участь у бойових діях або виконання бойових (спеціальних) завдань у районах ведення бойових дій.
Крім того, надані позивачем матеріали, зокрема довідки та витяги з внутрішніх документів, не підтверджують факту його перебування в умовах безпосереднього зіткнення з противником, виконання завдань у складі бойових підрозділів або інших обставин, які відповідно до законодавства є підставою для надання статусу учасника бойових дій.
Також у матеріалах справи відсутні витяги з журналів бойових дій, бойових донесень, рапортів командирів або інші документи, які б містили відомості про виконання позивачем бойових завдань у районах проведення бойових дій.
Водночас суд звертає увагу, що сам факт перебування особи у відрядженні в умовах воєнного стану або виконання службових обов`язків на відповідній території не є достатнім для надання статусу учасника бойових дій без належного документального підтвердження безпосередньої участі у заходах, передбачених законодавством.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що його участь у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні агресії підтверджується нарахуванням ОСОБА_1 додаткової винагороди, яка передбачена постановою КМУ № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також витягами з журналів залучення поліцейських до виконання завдань правового режиму воєнного стану, участі в забезпеченні національної безпеки на території Харківської області та виконання завдань територіальної оборони управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.
Перевіряючи доводи позивача про те, що факт його участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії підтверджується нарахуванням йому додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, суд зазначає таке.
Нарахування та виплата додаткової винагороди, передбаченої вказаною постановою, здійснюється у зв`язку з виконанням службових обов`язків в умовах воєнного стану, однак саме по собі не є належним та достатнім доказом безпосередньої участі особи у бойових діях або заходах, визначених законодавством як підстава для надання статусу учасника бойових дій.
Зазначена виплата має стимулюючий та компенсаційний характер і може нараховуватися широкому колу осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тим, які не перебувають безпосередньо в районах ведення бойових дій або не виконують бойові (спеціальні) завдання у розумінні Закону України №3551-ХІІ та Порядку №413.
З вищенаведеного вбачається, що позивачем ані до заяви про надання статусу учасника бойових дій, ані до позовної заяви не надано документів передбачених нормативно-правовими актами які визначають порядок та підстави надання статусу УБД , що виключає можливість надання останньому такого статусу.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оцінивши докази в їх сукупності, суд зробив висновок про відсутність ознак протиправних дій відповідача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20а, Код ЄДРПОУ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Судові витрати у справі не стягуються.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук