Справа 141/934/25
Провадження 1-кп/141/13/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року с-ще Оратів
Оратівський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12025020250000139 від 03.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тетіїв Тетіївського району Київської області, проживає по АДРЕСА_1 , освіта середня, тимчасово не працює, не одружений, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,
В С Т А Н О В И В:
16.08.2025, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебував на території кладовища, що розташоване за межами с. Закриниччя, Оратівської ТГ, Вінницького району Вінницької області в особистих справах.
Так, перебуваючи на території кладовища ОСОБА_4 16.08.2025, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, приблизно в обідню пору, помітив могили ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 огороджені металевою огородою та у нього виник умисел на незаконне заволодіння предметами із могил, з корисливих спонукань, а саме на таємне викрадення огорожі могили.
Переслідуючи мету заволодіння металевими огорожами з місць захоронення та подальшої їх реалізації, діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, спрямованим на наругу над могилою, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих та вияву поваги і пам`яті померлих, проявляючи зневагу до місць поховання покійних та ображаючи пам`ять про померлих, посягаючи на моральні засади в частині поваги до померлих та місць їх поховання, демонструючи своє негативне ставлення до суспільних принципів, які панують у цій сфері, за допомогою болгарки та лопати демонтував усі секції металевого огородження у вигляді спаяних між собою труб різного розміру, після чого, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав дані секції огорожі могил покійних родичів ОСОБА_9 та розпорядився ними на свій власний розсуд шляхом його подальшого продажу, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду.
Досудовим слідством дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.297 КК України як наруга над могилою, вчинена з корисливих мотивів.
Потерпілий ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду кримінального провадження, в судове засідання не з`явився. Крім, цього до суду надійшла заява потерпілого в якій він просить розглянути кримінальне провадження без його участі. Покази, які він надав під час досудового розслідування, підтримує повністю, цивільний позов заявляти не буде.
Суд, враховуючи думку сторін кримінального провадження, які не заперечували відносно розгляду справи без участі потерпілого ОСОБА_9 , доходить висновку про можливість розгляду кримінального провадження у відсутність належним чином повідомленого потерпілого ОСОБА_9 згідно положень ст. 325 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України визнав у повному обсязі за тих обставин, які зазначені в обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся. 
Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину та враховуючи його показання в судовому засіданні, які суд вважає достовірними, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. Суд переконався в тому, що позиція учасників судового провадження добровільна, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, і обізнані щодо позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані стороною обвинувачення докази та обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. ст. 297 КК України, як наруга над могилою, вчинена з корисливих мотивів.
Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожної особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Також відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому, таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, позицію потерпілого, який просить обвинуваченого суворо не карати, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, компрометуючих матеріалів на особу немає, нарікань, заяв та зауважень від сусідів, та інших громадян щодо його негативної поведінки не надходило, на «ДО» у лікаря психіатра КНП «Тетіївська центральна лікарня» не перебуває, на «ДО» у лікаря нарколога КНП «Тетіївська центральна лікарня» не перебуває, раніше не судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 66КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відшкодування завданої шкоди потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_4 покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 297 КК України,у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі.
При цьому, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його процесуальну поведінку, негативне ставлення до скоєного, щире бажання виправитись, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Обраний обвинуваченому такий вид покарання за переконанням суду є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
При цьому, судом ураховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому вказаного покарання, а також доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника.
У кримінальному провадженні витрати на залучення експертів відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України. 
Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався.
Керуючись ст.ст. 15, 50, 66, 67, 185 КК України, ст.ст. 100, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 рік 6 місяців (один рік шість місяців)  не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Іспитовий строк за цим вироком ОСОБА_4 рахувати з дати проголошення вироку - 02.04.2026.
Арешт, накладений ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області у справі № 131/1448/25 від 10.09.2025, скасувати.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме 8 секцій металевої огорожі чорного кольору, повернути фактичному володільцю.

Згідно ст. 532 КПК України вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оратівський районний суд Вінницької області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1