ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
23.04.2026	Справа № 910/1898/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.,  розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
За позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код: 14360570)
до 1.  Коновала Дмитра Валерійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )
2.  ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 )
про стягнення 604024,37 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
23.02.2026 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з вимогами до Коновала Дмитра Валерійовича та ОСОБА_2 про солідарне стягнення 604024,37 грн, з яких заборгованість за кредитом у сумі 577500,00 грн та заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 26524,37 грн.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що позичальник не належним чином виконував свої зобов`язання за Кредитним договором №3267513617-КД-1 від 30.04.2025, у зв`язку з чим банк скористався своїм правом достроково вимагати від позичальника повернення наданого кредиту у повному обсязі. Однак, позичальник (відповідач 1) не виконав вказаної вимоги, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 604024,37 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 577500,00 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 26524,37 грн.
Оскільки виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором №3267513617-КД-1 від 30.04.2025 були забезпечені порукою ОСОБА_2 відповідно до умов Договору поруки №3267513617-ДП-1/1 від 30.04.2025, то банк просить суд стягнути вказану заборгованість із відповідачів солідарно.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2026 відкрито провадження у справі №910/1898/26, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Відповідачі не скористались своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
При цьому, про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/1898/26 відповідачі повідомлялися належним чином шляхом надсилання ухвал суду на адреси відповідачів, які вказані в Єдиному державному демографічному реєстрі, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ВСТАНОВИВ:
30.04.2025 між Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» (банк) та Фізичною особою-підприємцем Коновалом Дмитром Валерійовичем (позичальник) укладено Кредитний договір №3267513617-КД-1, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 630000,00 грн. на наступні цілі: - Ведення господарської діяльності (п. А.2. Кредитного договору) із терміном повернення 29.04.2027 (пп. А.3., 1.2., 2.2.3. Кредитного договору).
Пунктом 6.1 Кредитного договору №3267513617-КД-1 від 30.04.2025 визначено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами.
Пунктом А.6.1. Кредитного договору №3267513617-КД-1 від 30.04.2025 передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 24,57% річних від суми непогашеної заборгованості за кредитом.
Відповідно до п. А.6.2 Кредитного договору №3267513617-КД-1 від 30.04.2025 у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 2.2.14.1 цього договору, процентна ставка за користування кредитними коштами за цим договором встановлюється у розмірі 27,57 % річних.
Пунктом А.7 Кредитного договору №3267513617-КД-1 від 30.04.2025 передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів/строків погашення заборгованості за кредитом, встановлених п.п. 2.2.3.1. цього договору, позичальник сплачує банку проценти від суми простроченої заборгованості за кредитом в наступних розмірах: А.7.1. У випадку порушення позичальником термінів/строків погашення заборгованості за кредитом, встановлених п.п. 2.2.3.1 цього договору, позичальник сплачує банку процентну ставку, яка розраховується як розмір ставки, визначений згідно з п.п. А.6.1 цього договору плюс 5 (п`ять) процентних пункта. А.7.2. У випадку порушення позичальником термінів/строків погашення заборгованості за кредитом, встановлених п.п. 2.2.3.1 цього договору та будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 2.2.14.1 цього договору, позичальник сплачує банку процентну ставку, яка розраховується як розмір ставки, визначений згідно з п.п. А.7.1 цього договору плюс 3 (три) процентних пункта.
30.04.2025 між Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» (кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено Договір поруки №3267513617-ДП-1/1, відповідно до умов якого поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з позичальником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п. 1.1. та 1.2. Договору поруки №3267513617-ДП-1/1 від 30.04.2025).
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що позичальник не належним чином виконував сої зобов`язання за Кредитним договором №3267513617-КД-1 від 30.04.2025, у зв`язку з чим банк скористався своїм правом достроково вимагати від позичальника повернення наданого кредиту у повному обсязі. Однак, позичальник (відповідач 1) не виконав вказаної вимоги, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 604024,37 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 577500,00 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 26524,37 грн.
Оскільки виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором №3267513617-КД-1 від 30.04.2025 були забезпечені порукою ОСОБА_2 відповідно до умов Договору поруки №3267513617-ДП-1/1 від 30.04.2025, то банк просить суд стягнути вказану заборгованість із відповідачів солідарно.
Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).
Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором №3267513617-КД-1 від 30.04.2025, надавши позичальнику кредиту сумі 630000,00 грн, що підтверджується банківською випискою з рахунку позичальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Позичальник повинен був повертати кредит у строки та відповідно до Графіку, встановленого у Додатку №1 до Кредитного договору №3267513617-КД-1 від 30.04.2025.
Втім, відповідач 1 неналежним чином виконував свої зобов`язання в частині повернення частин кредиту та сплати процентів за користування кредитом.
Відповідно до умов п.2.3.2 Кредитного договору №3267513617-КД-1 від 30.04.2025 при настанні будь-якої з наступних подій - порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору банк, на свій розсуд, має право: а) змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором.
17.11.2025 банк направив позичальнику повідомлення-вимогу вих. №50430K7R3S0D9 від 13.11.2025 про дострокове повернення до 15.12.2025 заборгованості за кредитом в повному розмірі.
Однак, відповідач 1 не надав суду доказів виконання вказаних вимог банку.
За розрахунком банку, який визнається судом обгрунтованим та таким, що відповідає умовам Кредитного договору №3267513617-КД-1 від 30.04.2025, заборгованість позичальника складає 604024,37 грн, з яких заборгованість за кредитом у сумі 577500,00 грн та заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 26524,37 грн. (проценти нараховані до дати закінчення строку кредитування).
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Наявність та розмір заборгованості Коновала Дмитра Валерійовича за Кредитним договором №3267513617-КД-1 від 30.04.2025 у сумі 604024,37 грн, з яких заборгованість за кредитом у сумі 577500,00 грн та заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 26524,37 грн., підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, та відповідачем 1 не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до Коновала Дмитра Валерійовича підлягають задоволенню у повному обсязі.
Водночас суд встановив, що позичальником за Кредитним договором №3267513617-КД-1 від 30.04.2025 є Фізична особа-підприємець Коновал Дмитро Валерійович.
Однак, 21.08.2025 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про держану реєстрацію припинення господарської діяльності вказаним суб`єктом господарювання.
Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.
За частиною першою статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.
За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18, за змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
За таких обставин, звертаючись з даним позовом до Господарського суду міста Києва, позивач обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин, які виникли з укладеного між сторонами кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Таким чином, так як відповідач 2 є поручителем за виконання зобов`язань відповідача 1 за Кредитним договором №3267513617-КД-1 від 30.04.2025, суд дійшов висновку, що відповідач 2 солідарно відповідає перед позивачем за неналежне виконання умов вказаного кредитного договору.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів виконання поручителем своїх зобов`язань за Договором поруки №3267513617-ДП-1/1 від 30.04.2025, суд дійшов висновку щодо обгрунтованості позовних вимог банку до ОСОБА_2 про стягнення 604024,37 грн, з яких заборгованість за кредитом у сумі 577500,00 грн та заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 26524,37 грн.
Судовий збір покладається на відповідачів у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального
Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, 

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути солідарно з Коновала Дмитра Валерійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код: 14360570) заборгованість за кредитом у сумі 577500 (п`ятсот сімдесят сім тисяч п`ятсот) грн 00 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 26524 (двадцять шість тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн 37 коп.
3. Стягнути з Коновала Дмитра Валерійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код: 14360570) судовий збір у розмірі 3624 (три тисячі шістсот двадцять чотири) 15 коп.
4. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код: 14360570) судовий збір у розмірі 3624 (три тисячі шістсот двадцять чотири) грн 14 коп.
5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Спичак