Справа № 545/44/26
Провадження № 2/545/862/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" березня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря судового засідання Мамишевої А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава за правилами загального позовного провадження позовну заяву  ОСОБА_1 до Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа: приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Лариса Володимирівна про визнання права власності в порядку спадкування,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , право власності на 3/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0, 1982 га, а також визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на 5/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0, 1982 га.
В обґрунтування позову зазначив, що 23.12.2009 його мати ОСОБА_2 подарувала йому частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0, 1982 га. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір, після чого 15.02.2024 ОСОБА_1 подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, проте постановою приватного нотаріуса від 22.11.2024 було відмовлено у видачі свідоцтва через неможливість встановити склад заповідного майна, визначити частку майна, що належала померлій за відсутності безспірності у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вітчим ОСОБА_3 мав обов`язкову частку у спадщині. Після смерті матері помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і сам вітчим ОСОБА_3 не встигнувши оформити документи після смерті ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом. Після смерті вітчима звернувшись до приватного нотаріуса Ївженко Л.В., остання постановою від 22.09.2025 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно та неможливістю встановити склад спадкового майна. Щодо визначення часток, то позивач зазначає, що його матір ОСОБА_2 склала відносно ОСОБА_1 заповіт, в якому на випадок смерті заповіла позивачу все своє належне майно, проте враховуючи обов`язкову частку вітчима ОСОБА_3 (1/16 частина майна після смерті дружини ОСОБА_2 , половина 1/8 яку б успадкував якби не було заповіту), то частка ОСОБА_1 після смерті матері складала би 3/16 (1/16+1/8) частини житлового будинку та земельної ділянки. Після смерті вітчима ОСОБА_3 , частка майна, яка б підлягала б до спадкування складалась з частки 1/4 - частка в спільній сумісній власності та обов`язкової частки 1/16 після смерті дружини ОСОБА_2 , а отже частка, яка б підлягала б спадкуванню ОСОБА_1 після смерті вітчима становить 5/16 (1/16 + 1/4) частини житлового будинку та земельної ділянки. У той же час через відсутність визначення за життя часток у спільній сумісній власності подружжя, ОСОБА_1 не мав змоги успадкувати належне його рідним майно, після їх смерті, а тому вимушений звернутись до суду. Адже, відсутній спір з іншими особами щодо права, однак існує необхідність судового захисту права власності у зв`язку з неможливістю його оформлення в нотаріальному порядку.
Ухвалою суду від 09.01.2026 відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження (а.с.75-76).
Ухвалою суду від 04.02.2026 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.152-153).
Позивач та його представник адвокат Маліннікова Д.К. у судове засідання не з`явилися, остання у поданій заяві до суду просила розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином, заяв чи клопотань від нього до суду не надходило.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, у поданій до суду заяві просила справу розглядати без її участі.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько – ОСОБА_4 , мати – ОСОБА_2 (а.с.20).
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб 20 серпня 1988 року в Жоржівській сільській Раді народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 20.08.1988 зроблено запис за №6 (а.с.21).
ОСОБА_2 купила у ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1983 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 01.09.2004. Даний договір був нотаріально засвідчений приватний нотаріусом Москівець В.А.(а.с.22-24).
КП «бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» зареєструвало за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.2004 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 згідно витягу про реєстрацію права власності №5037771 від 12.10.2004 (а.с.25).
Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НГ №341342 від 07.04.2006, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1983 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с.32-33).
ОСОБА_2 подарувала позивачу частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та приватизованої земельної ділянки площею 0,1983 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 23.12.2009. Даний договір був нотаріально засвідчений Полтавською районною державною нотаріальною конторою (а.с.27-30).
КП «бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» зареєструвало за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 23.12.2009 право спільної часткової власності на житлового будину з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 згідно витягу про реєстрацію права власності №25057792 від 18.01.2010 (а.с.31).
З копії технічного паспорту від 10.11.2009 вбачається, що спорудження садибного (індивідуального) житлового будинку проводилося до 1996 року, власники: ОСОБА_2 – частки, ОСОБА_1 – частки (а.с.36-40).
ОСОБА_2 25 жовтня 2007 року склала заповіт, який посвідчено секретарем Новоселівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області, за яким заповіла все своє майно, де б воно не було, з чого б воно складалося своєму синові ОСОБА_1 (позивачу) повністю (зворот а.с.183-а.с.184).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.41).
Після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округ Ївженко Л.В. заведена спадкова справа за №16/2024 (а.с.157).
З матеріалів спадкової справи №16/2024 вбачається, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся позивач як спадкоємець за заповітом та ОСОБА_3 як спадкоємець за законом (а.с.158-159, зворот а.с.184). 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.190).
Із заявою до нотаріуса звернувся ОСОБА_1 22.04.2024 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , на підставі чого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округ Ївженко Л.В. заведена спадкова справа за №29/2024. Інформація про інших спадкоємців у справі відсутня (а.с.85,86).
Відповідно 22 листопада та 25 листопада 2024 року позивач звернувся до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.95,191).
Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Ївженко Л.В. у постанові від 22.11.2024 №377/02-31 відмовила у вчиненні нотаріальної дії – видачі на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0, 1982 га, які залишилися після смерті його матері ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю документів з неможливістю встановити склад заповіданого майна, визначити частку майна, яка належала померлій та відсутністю безспірності у вчиненні нотаріальної дії (а.с.227-229).
Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Ївженко Л.В. у постанові від 25.11.2024 №377/02-31 відмовила у вчиненні нотаріальної дії – видачі на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідну частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0, 1982 га, які залишилися після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (зворот а.с.114-а.с.115).
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05.08.2025 по справі № 545/2807/25 встановлено факт спільного проживання однією родиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 вітчимом ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , не менше п`яти років, починаючи з 20 серпня 1988 року і до моменту відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 (зворот а.с.117-а.с.120).
Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Ївженко Л.В. у постанові від 22.09.2025 №323/02-31 відмовила у вчиненні нотаріальної дії – видачі на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідну частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0, 1982 га, які залишилися після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно та неможливістю встановити склад спадкового майна (а.с.148-149).
Норми права, застосовані судом та висновки суду.
Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.
Відповідно до статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності, спадкується на загальних підставах, тобто може переходити як до спадкоємців за заповітом, так і до спадкоємців за законом.
Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
За змістом ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
Аналогічна позиція викладена у роз`ясненні, наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16.05.2013, відповідно до якої, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Спадкоємець ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем згідно матеріалів спадкових справ, відомостей про існування осіб, що мали б право на обов`язкову частку у спадщині, з матеріалів справи не вбачається. 
Як встановлено судом, ОСОБА_1 є спадкоємеццем за заповітом на все належне майно після смерті ОСОБА_2 , проте з урахуванням обов`язкової частки ОСОБА_3 , частка майна, яка підлягала б до спадкування складалась із 3/16 (1/16 частина майна після смерті дружини ОСОБА_2 + 1/8 частина яку б успадкував якби не було заповіту). Також після смерті вітчима ОСОБА_3 , частка майна, яка підлягала б до спадкування складалась з частки 1/4 - частка в спільній сумісній власності та обов`язкової частки 1/16 після смерті дружини ОСОБА_2 , а отже частка, яка б підлягала б спадкуванню ОСОБА_1 після смерті вітчима ОСОБА_3 становить 5/16 (1/16 + 1/4).
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Питання визначення належності цього майна позивачу має вирішуватись у судовому порядку, оскільки в інший спосіб він позбавлений відновити свої права.
Таким чином, оскільки іншим способом, окрім звернення до суду, захистити набуте в порядку спадкування право власності на майно спадкодавців, спадкоємець не має можливості, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).
Отже, позивачем обраний належний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який є найбільш ефективним у спірних правовідносинах.
З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за ним право власності на 3/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0, 1982 га, а також визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на 5/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0, 1982 га.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273 ЦПК України,
ухвалив:
позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , право власності на 3/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0, 1982 га, кадастровий номер: 5324084009:09:001:0001, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, місце розташування: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на 5/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0, 1982 га, кадастровий номер: 5324084009:09:001:0001, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, місце розташування: АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 09.03.2026.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: Новоселівська сільська рада Полтавського району Полтавської області (пров. Підлісний, 6, с. Новоселівка, Полтавський район, Полтавська область, ЄДРПОУ 43351829).

Третя особа: приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Лариса Володимирівна (адреса: вул. Кириченко Раїси, 4, м. Полтава).

Суддя     О. В. Любчик