Справа № 496/1614/24
Провадження № 1-кп/496/23/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 
за участю:
секретаря – ОСОБА_2 ,
прокурорів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)
захисника – ОСОБА_5 , 
обвинуваченого – ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клинини Волочиського району Хмельницької області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, одруженого, на момент вчинення злочину проходив військову строкову службу на посаді снайпера (другої категорії) 1 відділення оперативного призначення 2 роти оперативного призначення 3 взводу оперативного призначення 2 роти оперативного призначення на (бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення військової частини Національної гвардії України у військовому звані «солдат», працюючого у ТОВ «Агробізнес» оператором лінії у виробництві харчової продукції булочного цеху Волочинського хлібокомбінату, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 414 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:
01.03.2024 року до Біляївського районного суду Одеської області надійшли для розгляду обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України та угода про визнання винуватості, від 27.02.2024 року, яка була укладена між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , та обвинуваченим ОСОБА_6 , у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 62023150020000132 від 08.03.2023 року, які ухвалою призначені до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою суду від 29.08.2024 року у затвердженні угоди про визнання винуватості, від 27.02.2024 року, яка була укладена між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , та обвинуваченим ОСОБА_6 , у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 62023150020000132 від 08.03.2023 року відмовлено та призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України.
ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем строкової військової служби, який на момент вчинення кримінального проходив військову службу на посаді снайпера (другої категорії) 1 відділення оперативного призначення 2 роти оперативного призначення 3 взводу оперативного призначення 2 роти оперативного призначення на (бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому звані «солдат», у порушення ст. ст. 9, 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил, п. 4 ч. 5 розділу III Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції із заходів безпеки під час користування зброєю та боєприпасами військовослужбовцями Національної гвардії України та п. 5,6,35,38,40,50,67 «Настанови зі стрілецької справи по 7,62-мм снайперської гвинтівки Драгунова», в обстановці, не пов`язаній з необхідністю здійснення стрільби, та чищення зброї, порушуючи правила поводження зі зброєю, діючи із злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг передбачити їх настання, не маючи на меті умисного спричинення тілесних ушкоджень, 08.03.2023 близько 16 години 00 хвилин, перебуваючи на ротному опорному пункті «Маяки» поблизу с. Маяки, Біляївського району, Одеської області у бліндажі №5, будучи в стані алкогольного сп`яніння, сівши на стілець взяв до рук закріплену за ним снайперську гвинтівку Драгунова калібру 7.62 із заводським номером №58577- 86, з метою її чищення, поклав собі на коліна, направивши її дуло в бік солдата ОСОБА_8 , який у цей час відпочивав на обладнаному спальному місці, що знаходилось на першому поверсі двох ярусного ліжка. Після чого, ОСОБА_6 , не перевіривши наявність патрона в патроннику, не від`єднавши ствольної коробки, здійснив відведення затворної рами у положення назад, здійснив спуск курка з бойового взводу шляхом натискання на спусковий гачок гвинтівки, внаслідок чого стався один постріл. Внаслідок пострілу, який відбувся через порушення солдатом ОСОБА_6 правил поводження зі зброєю, військовослужбовець військової служби за контрактом кулеметник 2 кулеметного відділення кулеметного взводу батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, солдат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на момент пострілу лежав навпроти ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді вогнепально кульового проникаючого поранення тазу живота, а саме рани ділянки промежини, крайового перелому верхньої гілки лобкової кістки, поверхневого ушкодження зовнішньої оболонки низхідної ободової кишки та брижі, розриву правої клубової артерії, гемоперитонеум (2500 мл), ушкодження попереково-клубового м`язу, поверхневого ушкодження верхнього полюсу правої нирки, ушкодження базальної поверхні правої долі печінки, що призвели до смерті останнього.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування. У вчиненому щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Зауважив, що зробив для себе висновки та відшкодував потерпілому завдану шкоду і має намір в подальшому далі допомагати сім`ї загиблого. Потерпілій повністю відшкодував всі витрати за лікарню, морг та поховання загиблого. Просив призначити покарання у вигляді іспитового строку.
Потерпілий ОСОБА_9 до судового засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В заяві також зазначив, що до обвинуваченого ОСОБА_6 ніяких матеріальних та моральних претензій не має так як обвинувачений повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду нанесену даним злочином. Вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства тому просив призначити покарання без позбавлення волі. 
В ході судового розгляду даного кримінального провадження судом досліджено наступні документи, на підставі яких встановлено склад інкримінованого обвинуваченому злочин, а саме:.
- відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.03.2023 року, ОСОБА_6 перебуває у стані алкогольного сп`яніння алкотест № 02088, результат 0,58%0 (т. 1 а.с. 102);
- відповідно до копії книги видачі і приймання озброєння та боєприпасів роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) батальйону оперативного призначення Національної гвардії України В/Ч НОМЕР_1 , ОСОБА_6 05.01.2023 року отримав закріплене озброєння, а саме: 7,62- мм СВГ із заводським номером № 5877-86, приціл ТВ 02225, магазин (т.1 а.с. 120-126); 
- відповідно до копії свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 11.03.2023 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 22 років (т.1 а.с.127);
- відповідно до довідки виданої КНП «Волочиська багатопрофільна лікарня» Волочиської міської ради, Хмельницького району Хмельницької області, зазначено, що ОСОБА_10 знаходилась на стаціонарному лікуванні з діагнозом вагітність 34 тижні, інфекції нирок при вагітності (т.1 а.с. 87);
Враховуючи те, що учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Стаття 414 КК України передбачає відповідальність за порушення правил поводження зі зброєю, а також із боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а так само з радіоактивними матеріалами, якщо це заподіяло потерпілому тілесні ушкодження або створило небезпеку для довкілля. Частина 2 цієї статті встановлює відповідальність за те саме діяння, що заподіяло тілесні ушкодження кільком особам або смерть потерпілого.
Об`єктом злочину є встановлений порядок поводження зі зброєю, боєприпасами, речовинами і предметами, які становлять підвищену небезпеку для оточуючих, а також безпека і здоров`я громадян, у тому числі і самих військовослужбовців. Цей порядок визначається військовими статутами та іншими нормативними актами (постановами, керівництвами, курсами стрільб для різних видів зброї), в яких міститься перелік правил, що забезпечують безпечні умови поводження зі зброєю, відповідними речовинами і предметами.
Під зброєю у цій статті розуміють табельну вогнепальну та іншу підвищеної небезпеки зброю, що є на озброєнні військової частини.
Об`єктивна сторона злочину полягає в порушенні правил поводження зі зброєю, що становлять підвищену небезпеку для оточуючих та настання шкідливих наслідків.
Суб`єктивна сторона злочину - необережна форма вини.
Суб`єктом злочину є військовослужбовець, який за характером служби або через інші обставини володіє зброєю, боєприпасами, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточуючих.
Дії обвинувачуваного ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 414 КК України – порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.
Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, щире каяття, відшкодування завданого збитку. 
Обставини відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно висновку досудової доповіді, зазначено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого ОСОБА_6 за місцем його проживання, роботи, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його ймовірної небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без застосування покарань, пов`язаних з ізоляцією від суспільства.
Обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який повністю визнав себе винним у вчиненому, висловив щирий жаль з приводу цього і осуд своєї поведінки, раніше не судимий, одруженого, має малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини які пом`якшують покарання: щире каяття, відшкодування завданого збитку, обставин, які обтяжують покарання – вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.414 КК України, з урахуванням положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких. Обвинувачений вчинив тяжкий злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, в результаті чого настали тяжкі наслідки у вигляді смерті ОСОБА_8 .. Окрім цього, врахуванню підлягає те, що відсутність претензій до обвинуваченого зі сторони потерпілого ОСОБА_9 не є визначальним для вирішення питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання у кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення. Таке звільнення, згідно із ст. 75 КК України, здійснюється на підставі обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, виходячи із тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи у їх сукупності. 
Аналіз матеріалів кримінального провадження не дає суду підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Щире каяття, відсутність судимостей та позитивна характеристика за місцем проживання безумовно враховуються судом як обставини, що пом`якшують покарання, та впливають на визначення його виду і розміру у межах санкції ч. 2 ст. 414 КК України. Водночас зазначені обставини не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого або свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Суд бере до уваги, що кримінальне правопорушення було вчинене у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про свідоме і грубе порушення правил поводження зі зброєю. Таке ставлення до виконання встановлених законом обов`язків створило реальну небезпеку для життя інших осіб і призвело до настання найтяжчих наслідків — смерті потерпілого.
З огляду на характер і спосіб вчинення злочину, його наслідки, а також необхідність забезпечення загальної та спеціальної превенції, суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання можливе лише за умови реального його відбування.
Статтею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Враховуючи пом`якшуючі обставини, зазначені вище, а також наведені вище характеризуючи данні обвинуваченого суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та необхідно призначити йому покарання у вигляді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 414 КК України.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України та про судові витрати відповідно до ст.124 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. 
Цивільний позов по справі був заявлений у підготовчому засіданні та прийнятий до розгляду в зазначеному кримінальному проваджені. 04.12.2024 року на адресу суду від потерпілого ОСОБА_9 надійшло клопотання про закриття провадження в частині розгляду цивільного позову у зв`язку із відмовою від нього. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04.12.2024 року клопотання ОСОБА_9 про закриття провадження за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено та закрито провадження у частині розгляду кримінального провадження за цивільним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 
Вирішуючи питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, суд виходить із наступного.
На час постановлення вироку щодо ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався. Під час судового розгляду обвинувачений належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, до суду з`являвся, від суду не ухилявся, доказів порушення ним процесуальних обов`язків матеріали провадження не містять. Даних, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що потребують негайного обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, судом не встановлено. З огляду на викладене суд не вбачає правових підстав для обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Разом із тим, ухвалюючи обвинувальний вирок та призначаючи покарання у виді позбавлення волі, суд враховує положення ч. 2 ст. 331 КПК України та виходить із того, що після набрання вироком законної сили призначене покарання підлягає реальному виконанню.
З урахуванням характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, виду призначеного покарання, а також необхідності забезпечення виконання вироку суду, ОСОБА_6 підлягає взяттю під варту після набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 177, 331, 371-373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2(двох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили не обирати.
Взяти під варту обвинуваченого  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після набрання вироком законної сили.
Скасувати арешти накладені ухвалами слідчого судді Київського районного суду Одеської області від 10.03.2023 року справа № 947/7944/23 (провадження № 1-кс/947/3059/23), від 27.03.2023 року справа № 947/7944/23 (провадження № 1-кс/947/3784/23).
Речові докази по справі: об`єкт циліндричної форми, металевий, зовні схожий на відстріляну гільзу від набою калібру 7, 62 мм без кулі з відтиском на торцевій частині гільзи -188, 89; металеві предмети (фрагменти) сірого та червоного кольору, які можуть бути фрагментами кулі у пластиковому стакані, який опечатано биркою білого кольору, частина дерев`яної підлоги, яка містить на собі сліди рідини, зовні схожі на кров – знищити; магазин для набоїв, вісім набоїв вилучених з нього та окремо набій калібру 7,62 мм; снайперську гвинтівку Драгунова № 58577 з приєднаним оптичним прицілом ПСО-1 №ТВ0225 – повернути власнику за належністю військовій частині НОМЕР_1 ; спальний мішок з слідами крові; бойову сорочку у камуфляжі мультикам з плямами рідини, зовні схожі на кров, а також штани спеціальні у камуфляжі мультикам, які містять на собі плями схожі на кров – повернути власнику за належністю; особисті речі ОСОБА_8 у чорному пакеті, а саме: брюки спортивні, шкарпетки 2 штуки, труси, флюсова кофта, два кровоспинних турнікета – повернути потерпілому ОСОБА_9 .
Стягнути з  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1  на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 27243,72 (двадцять сім тисяч двісті сорок три гривні сімдесят дві копійки). 
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вирок, а засудженим з моменту вручення копії вироку.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1