Справа № 541/2817/25 
№ провадження 1-кп/541/92/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року  м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого, адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 09 липня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025175550000154 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, на підставі ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, 

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2025 року, близько о 21 годині 55 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на літньому майданчику магазину розливного пива «Кухоль», що розташований за адресою: вул. Свідницького, 2А, м. Миргород Полтавської області, під час сварки з ОСОБА_5 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, взявши до рук металевий стілець, підійшов до ОСОБА_5 та умисно наніс йому ним 10 ударів в область лівої та правої руки та спини, після чого потерпілий ОСОБА_5 вирвав у ОСОБА_7 стілець з рук. Після чого ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс 5 ударів ногами в область правої та лівої ноги, а також 6 ударів кулаком правої та лівої руки в область спини та шиї ОСОБА_5 , тим самим довів свій протиправний умисел, спрямований на умисне нанесення легких тілесних ушкоджень до кінця.
У результаті умисних та протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичного експерта № 272 від 10.07.2025, завдано наступні тілесні ушкодження: синці, що розташовані на задній поверхні правого плеча у верхній третині; на внутрішній поверхні нижньої третини правого передпліччя; на тильній поверхні 1 пальця правої ступні; садна, що розташовані: на задній поверхні нижньої третини правого плеча; на передній поверхні верхньої третини правого передпліччя; в проекції лівої лопатки; на передній поверхні середньої третини лівої гомілки; на тилі лівої ступні, які по ступеню тяжкості, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав частково, суду пояснив, що 08.07.2025 у вечірній час зайшов на літній майданчик магазину «Кухоль» по вул. Свідницького в м. Миргород Полтавської області, де побачив свою дружину ОСОБА_8 у компанії своїх знайомих ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. Далі підійшов до ОСОБА_10 та завдав йому удар долонею руки по обличчю. Після чого підійшов до ОСОБА_5 , якого вдарив 3 рази долонею руки по обличчю, а потім схопивши до рук стілець завдав ним останньому 1 удар. Інших тілесних ОСОБА_5 не завдавав. Цивільний позов не визнав, вказавши, що сума шкоди завищена.
Потерпілий під час судового розгляду пояснив, що пояснив, що 08.07.2025 близько 21:30 годині він разом зі знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 перебували на літньому майданчику магазину «Кухоль», де вони разом пили пиво. Через деякий час до них приєдналась знайома ОСОБА_8 . Близько о 21:50 год на майданчик прийшов обвинувачений, який є співмешканцем ОСОБА_8 , з яким раніше вони працювали по будівництву, але потім через суперечки на роботі перестали спілкуватись. ОСОБА_7 схопивши до рук металевий стілець почав бити ним ОСОБА_10 . Коли потерпілий, захищаючи ОСОБА_10 , втрутився у бійку, то обвинувачений став наносити йому удари стільцем по спині та рукам, загалом завдавши близько 10 ударів. Коли він вирвав у ОСОБА_7 стілець, останній почав бити його руками та ногами. Позовні вимоги підтримав та просив цивільний позов про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням на суму 20000,00 грн. задовольнити.
Свідок ОСОБА_9 будучи допитаним у судовому засіданні показав, що у нього з обвинуваченим ОСОБА_7 є спільні друзі, 08.07.2025 близько 21:30 год. він разом зі знайомими ОСОБА_5 та ОСОБА_10 перебували у магазині «Кухоль» по вул. Свідницького в м. Миргород, де вони пили пиво на літньому майданчику. Через декілька хвилин до них приєдналась знайома ОСОБА_8 . Близько 21:50 год до магазину прийшов їх знайомий та співмешканець ОСОБА_8 ОСОБА_11 . Останній без будь-яких пояснень схопив металевий стілець та почав бити ним ОСОБА_10 . Потім він підійшов до ОСОБА_5 який намагався захищати ОСОБА_10 , та став бити його стільцем по спині та рукам, а також нотами по ногам потерпілого, чим спричинив останньому тілесні ушкодження. Бійка відбулася дуже швидко, ОСОБА_5 вирвав стілець і ОСОБА_7 пішов. Дружині нічого не казав і нічого не питав.
Свідок ОСОБА_10 будучи допитаним у судовому засіданні показав, що ОСОБА_7 його сусідом, також з ним вони разом працювали. Конфліктів раніше між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не було. 08.07.2025 близько 21:30 год, він разом зі знайомими ОСОБА_5 та ОСОБА_9 перебував у магазині «Кухоль» по вул. Свідницького в м. Миргород, вони пили пиво на літньому майданчику. Через декілька хвилин до них приєдналась знайома ОСОБА_8 . Близько 21:50 год до магазину прийшов їх знайомий та співмешканець ОСОБА_8 . ОСОБА_7 , який нічого не пояснюючи, ображаючи присутніх нецензурною лайкою, схопив металевий стілець, яким вдарив його 1 раз по руці та штовхнув. Після чого підійшов до ОСОБА_5 та наніс останньому вказаним стільцем близько 4-5 ударів по спині та рукам, а також ногами по ногам потерпілого, спричинивши йому тілесні ушкодження. ОСОБА_8 пробула з ними хвилин 20 і пішла.
Свідок ОСОБА_8 будучи допитаною у судовому засіданні показала, що її чоловік ОСОБА_7 працював разом з потерпілим ОСОБА_5 на об`єкті, конфліктів не було. Один раз говорив, що ОСОБА_5 забрав у нього один об`єкт, в роботу чоловіка вона не заглиблювалася. 08.07.2025 близько 21:30 год, вона прийшла до магазину «Кухоль» по вул. Свідницького в м. Миргород, де зустріла знайомих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . Сівши до них за столик, вона стала пити з чоловіками пиво. В цей час чоловік був вдома, відпочивав. ЇЇ чоловік їй не телефонував і вона не знає як він її знайшов. Близько 21:50 год на майданчик магазину зайшов її співмешканець ОСОБА_7 , відбулася спочатку словесна сварка, а потім схопив до рук металевий стілець та почав бити ним ОСОБА_5 по спині та рукам, завдавши йому загалом близько 4- 5 ударів, чим спричинив останньому тілесні ушкодження. Свідок пояснила, що можливо ОСОБА_11 вчинив бійку через ревнощі. Потім він їй сказав,що це особиста неприязнь.
Свідок ОСОБА_12 будучи допитаною у судовому засіданні показала, що працює в магазині «Кухоль», який знаходиться по вул. Свідницького 2 А. В магазині є літній майданчик, обвинуваченого не знає особисто. Потерпілого бачила, лише як відвідувача магазину. Подія була ввечері, місяць не пам`ятає. Вона була на зміні, прийшла компанія і сиділи на майданчику, були чоловіки, стимніло. ОСОБА_8 не знайома. На літній майданчик не виходила, оскільки перебувала в середині приміщення магазину, почула шум і викликала поліцію. Коли вийшла то бачила потерпілого, щось він показував, показував руки. В цей час не знаю хто ще перебував, не пам`ятаю. Потерпілий щось там жалівся, казав що його побили. Обстановка в закладі була така, що валялись стільці. У стільця була металева ніжка і спинка дерев`яна, пошкоджень на майданчику не було.
Крім показів потерпілого ОСОБА_5 та свідків, вина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена повністю дослідженими під час судового слідства письмовими доказами, такими як:
-заявою ОСОБА_5 про вчинення криімнального правопорушення від 08.07.2025;
-протоколом огляду місця події від 10.07.2025, відповідно до якого зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення на літньому майданчику магазину «Кухоль» за адресою: вул. Свідницького, 2А. м. Миргород;
-висновком експерта № 272 від 10.07.2025, за результатом проведення судово- медичної експертизи, відповідно до якого у ОСОБА_5 були виявлені наступні тілесні ушкодження: синці, що розташовані на задній поверхні правого плеча у верхній третині; на внутрішній поверхні нижньої третини правого передпліччя; на тильній поверхні 1 пальця правої ступні: садна, що розташовані: на задній поверхні нижньої третини правого плеча; на передній поверхні верхньої третини правого передпліччя; в проекції лівої лопатки; на передній поверхні середньої третини лівої гомілки: на тилі лівої с тупні, які могли утворитись не менш, ніж від 9 точок прикладання сили тупив твердих предметів, якими, також, могли бути удари руками, зжатими в кулак, металевим стільцем та по ступеню тяжкості, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, відноситься до легких тілесних ушкоджень;
-протоколом слідчою експерименту від 09.07.2025, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_5 , під час якого останній розповів обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ;
-додатковим висновком експерта № 273 від 11.07.2025, за результатом проведеної судово-медичної експертизи, відповідно до якого враховуючи кількість, характер та анатомічну локалізацію, виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, вони загалом могли утворитись за обставин вказаних потерпілим ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту від 09.07.2025;
-протоколом слідчого експерименту від 09.07.2025, проведеного за участю свідка ОСОБА_9 , під час якого останній розповів обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також показав механізм нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 ;
-додатковим висновком експерта № 274 від 11.07.2025, за результатом проведеної судово-медичної експертизи, відповідно до якого враховуючи кількість, характер та анатомічну локалізацію, виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, вони могли утворитись за обставин вказаних свідком ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту від 09.07.2025;
-протоколом слідчого експерименту від 10.07.2025, проведеного за участю свідка ОСОБА_8 , під час якого остання розповіла обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також показав механізм нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 ;
-додатковим висновком експерта № 275 від 11.07.2025, за результатом проведеної судово-медичної експертизи, відповідно до якого враховуючи кількість, характер та анатомічну локалізацію, виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, вони могли утворитись за обставин вказаних свідком ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту від 10.07.2025;
-протоколом слідчого експерименту від 10.07.2025, проведеного за участю свідка ОСОБА_10 , під час якого останній розповів обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також показав механізм нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 ;
-додатковим висновком експерта № 276 від 11.07.2025, за результатом проведеної судово-медичної експертизи, відповідно до якого враховуючи кількість, характер та анатомічну локалізацію, виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, вони загалом могли утворитись за обставин вказаних свідком ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту від 10.07.2025.
Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.
Суд не приймає до уваги і критично ставиться до показань обвинуваченого, даних у судовому засіданні щодо не визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.125 КК України, оскільки така позиція обвинуваченого є способом захисту від пред`явленого обвинувачення за вчинене кримінальне правопорушення та викликана бажанням уникнути кримінальної відповідальності.
Вказана позиція обвинуваченого є неспроможною і спростовується викладеними вище доказами в їх сукупності, а саме: стабільними і послідовними показами потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ОСОБА_9 , дослідженими письмовими та доказами, що є обґрунтованими та такими, що логічно узгоджуються як між собою, так і з матеріалами кримінального провадження.
Підстав для критичної оцінки показів потерпілого та свідків судом не встановлено, оскільки мотивів можливої нечесності та наявність серйозних приводів для обмовляння як підстав давати неправдиві свідчення суду не доведено, репутація вказаного потерпілого та свідків не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана.
Підстав, вважати, що ОСОБА_7 наносячи тілесні ушкодження потерпілому діяв з метою свого самозахисту у суду не має, з огляду на тривалі неприязні відносини, які склалися між обвинуваченим і потерпілим та можливості у обвинуваченого уникнути цього конфлікту, а не починати застосовувати силу для його вирішення.
Оцінюючи в сукупності всі обставини по справі, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, доведена поза розумним сумнівом, і його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Прокурор в судовому засіданні просив ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 160 (сто шістдесят) годин. Заявлений потерпілим ОСОБА_13 цивільний позов про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням на суму 20000 грн. задовольнити.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Згідно медичних довідок обвинувачений на обліку лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться.
При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, сімейний стан обвинуваченого, який є неодруженим, має на утриманні малолітню дитину, стан здоров`я обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема, щодо не визнання обвинуваченим вини та погодження з прокурором щодо міри покарання, процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду справи, позицію потерпілого, представника потерпілого які при призначенні покарання підтримали прокурора.
Суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючі дані обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.
Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 20 000 грн. Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 привселюдно порушив його честь та гідність, у нього виникла тривога, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, хвилювання за ситуацію яку він має пережити в подальшому. Зазначив, що йому довелося витрачати час та зусилля відвідування слідчого, надавати покази та брати участь у слідчих діях, судовий розгляд. Все це є негативними, небажаними, емоційно дуже тяжкими змінами звичного способу його життя.
У судових дебатах потерпілий та його представник вказав, що у ОСОБА_5 виникла тривога, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, хвилювання. Зазначив, що йому довелося витрачати час та зусилля відвідування слідчого, надавати покази та брати участь у слідчих діях, у судовому розгляді та просили цивільний позов задовольнити.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини третя та четверта статті 23 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За змістом п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа "Науменко проти України").
Суд погоджується з доводами представника потерпілого ОСОБА_5 – адвоката ОСОБА_6 , що протиправна винна поведінка ОСОБА_7 , внаслідок якої ОСОБА_5 було спричинено легке тілесне ушкодження, перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з істотними негативними змінами в його житті, що в розумінні ст. 23 ЦК України є моральною шкодою.
Також суд вважає слушними доводи представника потерпілого про те, що завдана потерпілій моральна шкода полягає у стражданнях, яких він зазнав через негативні зміни у житті, а саме: проявах фізичного болю, психологічного стресу, відчутті страху та загрози своєму здоров`ю, що, на переконання суду, безумовно призвело до необхідності прикладення зусиль для відновлення свого стану здоров`я та нормального ритму життя.
Оскільки закон не містить чітких приписів щодо розміру відшкодування моральної шкоди для таких випадків, оцінюючи розмір позовних вимог, ураховуючи обставини справи, а саме: характер правопорушення, встановлену в ході судового розгляду вину обвинуваченого, характер, обсяг і тривалість фізичних, душевних та моральних страждань потерпілого, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_5 20000,00 гривень моральної шкоди.
Саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, на переконання суду, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеним чи надмірним.
Речові докази відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався і підстави застосування такого заходу забезпечення до набрання вироком законної сили відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст 368-371, 373 -376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 160 (сто шістдесят) годин.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ,) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) моральну (немайнову) шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя	ОСОБА_1