ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2026 Справа № 914/294/26 
Господарський суд Львівської області у складі судді Король М.Р., розглянувши справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»
до відповідача: Відділу освіти, культури, молоді та спорту Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області
про: стягнення 64 169,33 грн.
без виклику учасників,
ВСТАНОВИВ
29.01.2026 р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до відповідача: Відділу освіти, культури, молоді та спорту Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області про стягнення 64 169,33 грн.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору. 
Дана ухвала суду була надіслана позивачу та відповідачу в їх електронні кабінети, про отримання котрої матеріали справи містять відповідну довідку, підписану відповідальним працівником.
Крім того, процесуальний документ щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднений у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходиться у вільному доступі.
Отже, судом було вчинено всі можливі за даних обставин дії щодо належного повідомлення учасників справи про спір, що розглядається. Зважаючи на зазначене, учасники справи належним чином були повідомлені про відкриття судового провадження у даній справі.
16.02.2026р. через систему «Електронний суд» відповідачем подано відзив на позов (вх.№4327/26).
20.02.2025р. через систему «Електронний суд» позивачем подано відповідь на відзив (вх.№5162/26).
У зв`язку з перебуванням судді Король М.Р. у відпустці з 06.04.2026р. по 10.04.2026р., рішення у даній справі ухвалено 20.04.2026р.
Суть спору та правова позиція учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору постачання природного газу №12-8462/24-БО-Т від 30.12.2024р., в частині належної та своєчасної оплати вартості спожитого природного газу за період січень 2025р. - квітень 2025р.
Відповідач у відзиві зазначив про те, що визнає наявність частини заборгованості за договором від 30.12.2024р. № 12-8462/24-БО, та вказав, що на момент прострочення відповідач не мав достатніх коштів для виконання зобов`язання за договором, оскільки сума, передбачена договором, була вичерпана; закупівля газу здійснювалася в межах затверджених кошторисів, які не могли повною мірою передбачити фактичне споживання кубометрів газу під час опалювального сезону. 
Також, вказано на те, що пеня у розмірі 8 407,66 грн перевищує реальні наслідки прострочення для позивача, відповідач - бюджетна установа, яка фінансується з місцевого бюджету, тому стягнення пені у повному обсязі створює надмірне навантаження. 
Просить суд врахувати при розгляді справи листи до позивача з проханням здійснити оплату у найкоротший термін. А також звертає увагу на те, що пеня нарахована позивачем, застосована без урахування можливостей відповідача та фактичних обставин справи.
За змістом відзиву звертає увагу суду на можливість зменшення пені, а у прохальній частині відзиву просить стягнути основний борг, у задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Позивач вважає посилання відповідача на перевищення обсягів споживання, як на підставу неможливості своєчасної оплати безпідставним та таким, що не звільняє відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
За результатами дослідження наданих доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (Позивач, Постачальник) та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області (далі – Відповідач, Споживач) 30.12.2024 року було укладено договір №12-8462/24-БО-Т постачання природного газу (далі – Договір).
На виконання умов зазначеного Договору, Позивач у період з січня 2025 року по квітень 2025 року передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 159 883,94 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме:
Актом приймання-передачі природного газу від 12.02.2025р. за січень 2025 року на суму 54 575,47 грн;
Актом приймання-передачі природного газу від 11.03.2025р. за лютий 2025 року на суму 48 141,18 грн;
Актом приймання-передачі природного газу від 11.04.2025р. за березень 2025 року на суму 31 721,58 грн;
Актом приймання-передачі природного газу від 12.05.2025р. за квітень 2025 року на суму 25 445,71 грн.
Пунктом 3.5. Договору визначено, що приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Відповідно до підпункту 3.5.1. пункту 3.5. Договору, Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та Споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку Споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.
Підпунктами 3.5.2-3.5.4 пункту 3.5. Договору визначено, що на підставі отриманих від Споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС Постачальник готує та надає Споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також – акт), підписані уповноваженим представником Постачальника.
Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.
У випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від Споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність Споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього Договору.
На виконання підпункту 3.5.2 пункту 3.5 Договору, Позивачем було направлено Відповідачу примірники актів приймання-передачі природного газу за січень-квітень 2025 року, підписані уповноваженим представником Позивача та скріплені печаткою підприємства.
Однак, як вказує Позивач, станом на дату складання позовної заяви, Відповідач не повернув Позивачу підписані акти приймання-передачі природного газу за січень-квітень 2025 року. Водночас вмотивована письмова відмова від їх підписання, передбачена підпунктом 3.5.3 пункту 3.5 Договору, на адресу Позивача не надходила.
Об`єм (обсяг) спожитий Споживачем підтверджуються відомостями з Інформаційної платформи Оператора ГТС України щодо остаточної алокації відборів Споживача, які відображають обсяг природного газу, що був поставлений Споживачу, з січня 2025 року по квітень 2025 року з ресурсу Позивача.
На запит Позивача, Оператором ГТС України – Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» листом від 22.12.2025р. № ТОВВИХ-25-20749 надано відомості з Інформаційної платформи Оператора ГТС щодо обсягів споживання відповідачем газу за ЕІС-кодом 56ХS00017RBOO00M, який зазначений у договорі між сторонами, з якого слідує, що у січні 2025 року Відповідачем спожито природний газ з ресурсу Позивача в обсязі 3 200.42 куб. м, в лютому 2025 року в обсязі 2 823.10 куб. м, в березні 2025 року в обсязі 1 860.22 куб. м, в квітні 2025 року в обсязі 1 492.19 куб. м, що відповідає обсягам, зазначеним Позивачем в актах приймання-передачі природного газу за січень-квітень 2025 року.
Відповідно до пункту 4.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 05.02.2025), ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється наступним чином:
Ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ - 13 658,33 грн., крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, ціна природного газу за 1000 куб. м газу з ПДВ – 16 390,00 грн., крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи – 501,97 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом – 552,167 грн., крім того ПДВ 20% - 110,433 грн., всього з ПДВ – 662,60 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 
17 052,60 грн.
Відповідно до пункту 5.1 Договору, оплата за природний газ за розрахунковий період (місяць) здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу – до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.
Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання- передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому Відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання - передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору.
Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.
Відповідно до підпунктів 2, 3, 4 пункту 6.2 договору споживач зобов`язаний: самостійно контролювати власне використання природного газу за цим договором і своєчасно коригувати замовлені обсяги шляхом внесення змін до договору (підписанням додаткової угоди); самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі порушення строків оплати за договором, перевищення обсягів використання газу, зазначених в п. 2.1 цього договору, без їх коригування додатковою угодою; прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.
У п.7.2 Договору сторони обумовили, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з п.5.1 договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Згідно з п.13.1 Договору останній набирає чинності з дати підписання і діє в частині поставки газу до 30.04.2025р. (включно), а в частині розрахунків - до повного їх виконання.
З урахуванням змісту п. 3.5.4 Договору, зазначений у ньому обсяг спожитого природного газу є встановленим (узгодженим) відповідно до даних інформаційної платформи оператора ГТС та відповідає даним останнього.
Загальна вартість спожитого Відповідачем природного газу у період січня-квітня 2025 року складає 159 883,94 грн.
При цьому, як слідує із матеріалів справи, оплату за поставлений природний газ Відповідач здійснив лише частково — у розмірі 105 944,90 грн.
Отже, розмір несплаченої суми основної заборгованості за поставлений природний газ становить 53 939,04 грн, що підтверджується відповідним розрахунком, який додано до позовної заяви та не заперечується самим Відповідачем.
Несплата повної вартості спожитого у січні-квітні 2025 року природного газу, мала наслідком звернення 29.01.2026р. Позивача з позовом про стягнення боргу в сумі 53 939,04 грн, нарахованої відповідно до умов п. 7.2 договору пені в сумі 8 407,66 грн, а також нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних в сумі 943,87 грн та інфляційних нарахувань в сумі 878,76 грн.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Пунктом 28 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.
В силу положень п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу», споживач має право, зокрема на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.
Згідно з п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу (затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2496) (далі - Правила постачання природного газу), підставою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов.
Відповідно до статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Приписами ст.655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України, на покупця покладається обов`язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; при цьому, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Згідно п.3 розділу І Правил постачання природного газу, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.
Таким чином, договір постачання природного газу №12-8462/24-БО-Т від 30.12.2024р. є належною підставою для виникнення прав і обов`язків у сторін.
За п.2 ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу», споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).
Нормами ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
В порушення умов договору, приписів перелічених норм, а також ст.ст. 11,14 ЦК України, повної оплати вартості спожитого природного газу в строк визначений у договорі, Відповідач не провів, заборгувавши станом на час розгляду справи в суді 53 939,04 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
З урахуванням обов`язку споживача контролювати власне споживання, обізнаності щодо ціни природного газу, що визначена в договорі, він знав (мав знати) про вартість природного газу, яка мала бути ним сплачена за відповідний період поставки та мав можливість здійснити таку оплату без відповідного акту приймання-передачі природного газу. Сам по собі факт відсутності підписаного сторонами акту приймання-передачі не є визначальним для висновку про непостачання природного газу та про відсутність обізнаності відповідача про спожиті обсяги природного газу, а стандарт розумної та обачливої поведінки суб`єкта господарювання (відповідача/споживача) в даному випадку передбачає також і можливість використовувати дані Інформаційної платформи Оператора ГТС щодо обсягу (об`єму) спожитого газу, який переданий у власність Споживачу.
За таких обставин, за умовами Договору, Відповідач повинен був виконати покладене на нього зобов`язання з оплати поставленого йому Позивачем природного газу у визначений Договором строк. 
Отже, строк оплати поставленого природного газу за спірні місяці є таким, що настав.
Інформацією про надходження коштів на рахунки Позивача підтверджується часткова оплата Відповідачем за поставлений газ. 
Так, Відповідач у порушення умов п.5.1 Договору, розрахунки здійснював не у повному обсязі та несвоєчасно, розрахувався не в повному обсязі, оплачуючи за природний газ, зокрема, частково.
В силу ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вже зазначалось, у п. 7.2 договору сторони обумовили, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з п. 5.1 договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
Разом з цим, відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст.549).
Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» №543/96-ВР від 22.11.1996р., регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Статтею 1 даного Закону передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А згідно статті 3 вказаного Закону, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Зважаючи на наведене, приписи згаданих норм закону, вказані в розрахунку позивача суми зобов`язання, періоди нарахувань, судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення сум інфляційних нарахувань, 3% річних та пені.
Згідно з проведеним перерахунком встановлено, що заявлені до стягнення 8 407,66 грн пені, 943,87 грн 3% річних, 878,76 грн інфляційних нарахувань є обґрунтованими.
Щодо заявленого Відповідачем клопотання про зменшення пені.
Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
З аналізу наведених норм законодавств слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду. При цьому, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку виняткових обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає їх зменшення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Клопотання про зменшення заявленої до стягнення суми пені відповідач мотивував тим, що стягнення пені у повному обсязі створить надмірне навантаження на нього, оскільки він є бюджетною установою та фінансується з місцевого бюджету. 
Суд звертає увагу відповідача на факт порушення умов договору, що і визнається самим відповідачем; крім того, сума пені є незначною.
Укладаючи договір, відповідач був вільний і погоджувався на усі умови, які були передбачені ним, а тому, відсутність у боржника необхідних коштів не є винятковим випадком чи форс-мажорними обставинами та не звільняє відповідача від відповідальності.
Крім цього, лише після подання позову, відповідач визнав основну заборгованість та вказав на те, що не має достатньо коштів.
При цьому, суд звертає увагу на те, що сума нарахованої за прострочення оплати пені в порівнянні з сумою основного боргу відповідача з оплати поставленого за договором природного газу, яка існувала станом на час звернення позивача із даним позовом до суду, не є значною.
З врахуванням наведеного, дослідивши наведені відповідачем доводи та подані докази, враховуючи розмір заборгованості відповідача з оплати поставленого за договором природного газу, стягнення якої є предметом спору у даній справі, беручи до уваги те, що відповідач не заперечує суму основного боргу, а також розмір нарахованої пені, суд зазначає, що відповідачем не доведено факту існування обставин, які можуть бути підставою до зменшення розміру нарахованої позивачем пені.
Враховуючи наведене, відсутні підстави для зменшення розміру штрафних санкцій. 
Перевіривши розрахунок пені, суд зазначає, що такий здійснено арифметично вірно.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій справі підлягають до задоволення повністю, а саме щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості у загальній сумі 64 169,33 грн., у тому числі: основний борг у сумі 53 939,04 грн; пеня у сумі 8 407,66 грн; три проценти річних у сумі 943,87 грн; інфляційні втрати у сумі 878,76 грн., як обґрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:
Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією №0000030455 від 23.01.2026р. на суму 2 662,40 грн.
Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1.Позов задовольнити повністю.
2.Стягнути з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області (місцезнаходження: Україна, 82060, Львівська обл., Самбірський р-н, місто Хирів, вул.Стуса, будинок 24; ідентифікаційний код - 43983888) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (місцезнаходження: Україна, 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1; ідентифікаційний код - 42399676) заборгованість у загальній сумі 64 169,33 грн., у тому числі: основний борг у сумі 53 939,04 грн; пеня у сумі 8 407,66 грн; три проценти річних у сумі 943,87 грн; інфляційні втрати у сумі 878,76 грн. та 2 662,40 грн. судового збору.
3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Інформацію по справі можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Король М.Р.