Справа № 636/1614/26 
Провадження 3/636/1069/26
ПОСТАНОВА
Іменем України

20.03.2026  м. Чугуїв
Суддя Чугуївського міського суд Харківської області Грошова Н.М., розглянувши матеріали, що надійшли від відділу поліції № 1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП, 

в с т а н о в и в:

До Чугуївського міського суд Харківської області надійшли адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 914296 від 04.02.2026, 04.02.2026 о 13:48 год. за адресою: вул. Транспортна, с-ще Великий Бурлук, Куп`янського району, Харківської області, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи особою, відносно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Соборного відділу ДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області (постанова № 56652624 від 03.02.20219), чим порушив вимоги ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.
ОСОБА_1 звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому просив закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП, посилаючись на те, що дійсно відносно нього Соборним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №56652624 щодо стягнення аліментів. Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.05.2019 державним виконавцем встановлено, що 07.04.2019 до відділу надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, претензій станом на 01.05.2019 не має. Даною постановою також прийнято рішення припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення. Через протиправну бездіяльність, посадові особи державної виконавчої служби не скасували постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 03.02.2019. та не внесли інформацію до відповідних державних реєстрів. Відповідна постанова про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами була винесена тільки 06.02.2026. Таким чином на час зупинки та складання протоколу відносно ОСОБА_1 всі заходи примусового виконання відносно нього у виконавчому провадженні № 56652624 були скасовані постановою від 07.05.2019 та в його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, вину вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, посилаючись на обставини викладені у письмовому клопотанні про закриття провадження у справі.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.
Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КпАП України, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Нормами статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення № ААД № 914296 від 04.02.2026, вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» №3353 від 30 червня 1993 року встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).
Пунктом 2.1а Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Так, згідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає умисну форму вини, а саме особа повинна усвідомлювати, що будучи тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами умисно продовжує керувати транспортним засобом.
За таких обставин, уповноважена особа, яка склала протокол повинна довести та надати докази того, що водій транспортного засобу був обізнаний про встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, однак умисно порушив встановлене стосовно нього обмеження, чим вчинив відповідне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені за ч. 3 ст. 126 КУпАП, обов`язково мають містити належним чином засвідчену копію постанови, якою відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності, застосовано відповідне обмеження, а також мають бути долучені документи (дані), які б підтверджували обізнаність особи, щодо якої винесено постанову про застосування відносно неї відповідного обмеження.
Суд перевіряючи наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, зобов`язаний перевірити: наявність постанови державного виконавця про обмеження ОСОБА_1 у праві керування ним транспортними засобами; факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність відносно нього постанови державного виконавця про його обмеження у праві керування ним транспортними засобами; наявність чи відсутність постанови про скасування заходів примусового виконання рішень.
Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є безумовним та беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, якщо відсутні інші належні і допустимі докази.
У матеріалах справи наявна копія постанови Соборного відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління міністерства юстиції від 03.02.2019, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у ВП № 56652624, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 914296.
В той же час, ОСОБА_1 надана постанова Соборного відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління міністерства юстиції від 07.05.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 56652624 за заявою стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, претензій станом на 01.05.2019 не має. 
В пункті 2 резолютивної частини постанови від 07.05.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу прийнято рішення припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення. 
Крім того, до суду надана постанова Соборного відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління міністерства юстиції від 06.02.2026 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у ВП № 56652624, згідно якої відносно ОСОБА_1 скасовано тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Аналізуючи під час розгляду наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до переконання про відсутність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.
Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.
Усі сумніви щодо доведеності вини  ОСОБА_1 тлумачаться на його користь.
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.
Слід зазначити, що самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не можуть бути достатньою підставою для висновку про порушення  ОСОБА_1 ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, так як надані до суду матеріали не містять доказів щодо обізнаності ОСОБА_1 про наявність відносно нього обмеження у праві керування ним транспортними засобами з урахуванням постанови Соборного відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління міністерства юстиції від 07.05.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 56652624 та прийнятого рішення припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.
Викладене у сукупності свідчить про те, що по справі не встановлено об`єктивних даних про наявність в діях  ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, 

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження. 
Повний текст постанови складено 27.03.2026.

Суддя Н.М. Грошова