Справа №443/1898/25
Провадження №2/443/123/26

РІШЕННЯ
іменем України

16 лютого 2026 року         м.Жидачів 
Жидачівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Сливки С.І., 
за участю: секретаря судових засідань Кушнір М.І., 
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Чорненького Я.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що із відповідачем вона перебувала у шлюб, який відповідно до рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 31.08.2016 розірвано. За час перебування у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_4 . Ще до розірвання шлюбу, а саме із травня 2016 року вони із відповідачем перестали проживати разом, та із цього часу відповідач перестав цікавитись життям сина, брати участь у його вихованні, дбати про його здоров`я та добробут, а також у добровільному порядку брати участь у матеріальному утриманні сина, а тому вона змушена була звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів, який було задоволено та видано виконавчий лист. Таке ставлення відповідача до їхнього сина, на її думку, є свідченням його байдужості до подальшої долі сина та свідомого його ухилення від батьківських обов`язків щодо нього, яке проявилось також у тому, що він не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя.
Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області, який затверджений рішенням виконкому від 07.10.2025 №243, підтверджено доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи вказані обставини та правові приписи, вважає, що із врахуванням найкращих інтересів дитини, його право підлягає захисту шляхом припинення правовідношення. а саме шляхом позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина, оскільки він протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх банківських обов`язків щодо нього, не піклується про нього і очевидно в подальшому не має наміру цього робити.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 17.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 16.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги. Просили задоволити позов повністю.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, 15.01.2026 подав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, вимоги позовної заяви визнає повністю та йому зрозумілі наслідки визнання позову.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої повідомляє, що питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 двічі розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Жидачівської міської ради 22.08.2025 та 24.09.2025. Про дату проведення засідань ОСОБА_2 було повідомлено належним чином, однак останній на засідання комісії жодного разу не з`явився і отримати його пояснення з приводу порушеного питання не вдалося. Рішенням виконавчого комітету Жидачівської міської ради №423 від 07.10.2025 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також представник третьої особи просить суд розглянути справу без участі їхнього представника на підставі наявних матеріалів. 

Заслухавши вступне слово позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.9).
Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 31.08.2016 у справі №443/815/16-ц розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстровано 14.02.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №7.
Після розірвання шлюбу позивачці залишено набуте у шлюбі прізвище « ОСОБА_5 ».
Неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на вихованні матері (а.с.7).

19.05.2016 Жидачівським районним судом Львівської області по справі №443/832/16-ц видано виконавчий лист, згідно якого вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі частин з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи із 12.05.2016 р. (а.с.17).

Судом також встановлено, що 29.01.2019 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 (а.с.8).

Згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та витягів з реєстру територіальної громади (а.с.6, 10, 11), малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як видно із акту обстеження матеріально-побутових умов від 14.08.2025, який проведений старостою Зарічанського старостинського округу Таламою І. в присутності членів комісії, заявниці - ОСОБА_1 та двох її сусідів за адресою: АДРЕСА_1 , то в такому зокрема зазначено, що син заявниці ОСОБА_3 , 2014 року народження, проживає з мамою та знаходиться на її утриманні. Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_2 до сім`ї не навідується, з сім`єю не проживає, участі у вихованні дитини не бере, не виконує своїх прямих батьківських обов`язків. Не цікавиться добробутом сина.
Фактично у житловому будинку проживає заявниця з дітьми та чоловіком ОСОБА_8 (без реєстрації). Веде з ним спільне підсобне господарство та побут (а.с.12).

Як видно із характеристики, складеної 12.08.2025 дирекцією Зарічанської гімназії Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то останній є учнем 5 класу Зарічанської гімназії Жидачівської міської ради. За час навчання зарекомендував себе як розсудливий, дисциплінований учень, який має лідерські здібності. Володіє навчальним матеріалом з більшості дисциплін на достатньому і високому рівнях. У ОСОБА_4 чудова пам`ять і добре розвинуте логічне мислення. Більш схильний до точних наук, володіє відмінними навичками усного і письмового обчислення.
Конфліктів з однокласниками не мав. Правила поведінки завжди виконує свідомо, на уроки не запізнюється, заняття без поважних причин не пропускає.
Мати, ОСОБА_1 , постійно цікавиться навчанням сина, здійснює контроль виконання домашніх завдань, організовує правильне проведення вільного часу дитини, бере активну участь в житті класу, організації та проведенні виховних заходів та навчальних екскурсій.
Батько, ОСОБА_2 , із дитиною не спілкується. У вихованні сина участі не бере. Успіхами і невдачами ОСОБА_4 не цікавиться. З часу навчання ОСОБА_4 у гімназії, з 01.09.2021, з класним керівником на зв`язок жодного разу не виходив, на батьківські збори, позакласні виховні заходи не з`являвся (а.с.13).

Рішенням виконавчого комітету Жидачівської міської ради від 07.10.2025 №243 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18). 
Як вбачається із вищевказаного висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жидачівської міської ради (а.с.19-21), 14 лютого 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. У шлюбі в подружжя народився син ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Рішенням Жидачівського районного суду від 31 серпня 2016 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано (рішення від 31 серпня 2016 року, справа № 443/815/ 16-ц). Малолітнього сина залишили на виховання матері.
Як повідомила ОСОБА_1 , ОСОБА_11 з 2016 року не цікавиться сином, не бере участі у його вихованні, не дбає про здоров`я та добробут дитини. Не вітає ОСОБА_4 з днем народження, не відвідує вдома. Через те, що батько відмовлявся добровільно матеріально забезпечувати сина, мати змушена була звернутися до суду із заявою про примусове стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 . 
За інформацією Зарічанської гімназії (характеристика № 10 від 12.08.2025 року), ОСОБА_3 є учнем 5 класу гімназії. Мати, ОСОБА_1 , постійно цікавиться навчанням сина, здійснює контроль за виконанням домашніх завдань, бере активну участь у житії класу. Батько, ОСОБА_2 , із дитиною не спілкується. У вихованні сина участі не бере. За час навчання ОСОБА_4 у гімназії з 01.09.2021 року з класним керівником жодного разу на зв`язок не виходив, на батьківські збори, позакласні виховні заходи не з`являвся.
За інформацією сімейного лікаря КНП «Жидачівський центр первинної медико- санітарної допомоги» Добуш Л.З. , на прийом до сімейного лікаря ОСОБА_3 звертається лише з мамою ОСОБА_1 .. За весь період спостереження за дитиною, батько жодного разу не телефонував.
ОСОБА_3 проживає з мамою та перебуває на її утриманні. Батько, ОСОБА_2 , до сім`ї не навідується, з сім`єю не проживає, участі у вихованні дитини не бере, не виконує своїх прямих батьківських обов`язків. Не цікавиться добробутом сина.
З пояснень, наданих малолітнім ОСОБА_13 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету міської ради 22.08.2025 року, стало відомо, що з батьком, ОСОБА_14 , він бачився лише раз коли провідував свою бабусю. Своїм батьком вважає вітчима - ОСОБА_8 .
Факт ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_3 письмово підтверджують жителі села Заріччя ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які у своїх заявах повідомляють, що ОСОБА_11 жодним чином не бере участі у вихованні сина та його матеріальному утриманні, зовсім не цікавиться здоров`ям та самопочуттям дитини, його інтересами та вподобаннями.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до інформації військової частини НОМЕР_3 від 06.05.2025 року № Ф/914, ОСОБА_2 03.02.2025 року самовільно залишив військову частину, через що знятий зі всіх видів забезпечення.
Питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 двічі розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого Жидачівської міської ради 22 серпня 2025 року та 24 вересня 2025 року. Про дату та час проведення засідань ОСОБА_2 було повідомлено належним чином, однак на засідання комісії жодного разу не з`явився і отримати його пояснення з приводу порушеного питання не вдалося.
Наведені вище факти свідчать, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_3 , що, у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Враховуючи вище наведене, виконавчий комітет Жидачівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні дав покази про те, що є сином позивачки. ОСОБА_2 жодним чином не проявляв себе як батько відносно свого сина - ОСОБА_3 , не цікавився ним, не приходив до нього, не допомагав матеріально. ОСОБА_4 бачив батька одного разу коли провідував бабусю.

Свідок ОСОБА_16 , в судовому засіданні дала покази про те, що є сусідкою позивачки. Її син навчається разом із сином позивачки - ОСОБА_3 . За цей час вона батька ОСОБА_3 бачила тільки як народився син. В подальшому ОСОБА_2 у житті сина вона не бачила. Він не займається його вихованням. Не було ОСОБА_2 і на першому причасті сина. Вихованням і піклуванням сина займається тільки його матір - ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні дала покази про те, що являється племінницею позивачки. Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_2 жодним чином не цікавиться життям свого сина. Забезпеченням і вихованням сина займається тільки матір - ОСОБА_1 .

Вирішуючи спір суд виходить з такого.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, передбачених ст.164 СК, а саме у разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Передбачене п. 2 ч.1 ст. 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (Наведена позиція відображена в постанові Верховного суду від 28.03.2019 року по справі №559/1553/16-ц).
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Неповнолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні висловив свою думку щодо спору та пояснив, що з батьком він спілкується. Останній раз він бачився із батьком коли приїздив до своє бабусі. Батько не спілкується із ним, не допомагає йому матеріально, жодним чином не бере участі у його вихованні. Його вихованням і доглядом займається виключно матір.
При цьому суд бере до уваги те, що озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав оскільки вона може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким дитина через малолітній вік неспроможна надавати об`єктивну оцінку, та не завжди відповідає інтересам самої дитини (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 13.07.2022 у справі №705/3040/18).

З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не цікавиться його станом здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не підтримує ніяких емоційних зв`язків як батька і сина, що свідчить про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. 
Суд бере до уваги також і ту обставину, що відповідач не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав та не заявляв про своє бажання як батька брати участь у вихованні та утриманні свого малолітнього сина.
Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, оскільки обставини, викладені у ньому знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, повністю та послідовно стверджуються матеріалами справи, а тому такий слід задоволити.

Окрім цього, суд роз`яснює, що на підставі ч.1 ст.169 СК України батько може бути поновлений у батьківських правах, за наявності підстав, передбачених законом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 354,355 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов задоволити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав стосовно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 лютого 2026 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка