Подільський районний суд міста Києва

Справа № 758/21049/25 
В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2026 року м. Київ 

Подільський районний суд міста Києва
в складі
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 , 
обвинуваченого - ОСОБА_4 , 
та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025000000003222 від 03.12.2025 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перм, РФ, громадянина України, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, з вищою освітою, офіційно працевлаштованого на посаді директора ТОВ «ЮГ-ТРЕЙДИНГ-ГРУПП» (попередня назва), місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 332 КК України,

встановив :

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022, який у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України неодноразово продовжувався.
З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п.п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України видано Указ Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Державній прикордонній службі України та іншим органам виконавчої влади і місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Як встановлено п. 6 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Відповідно до п. 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.
Порядок та умови перетинання громадянами України державного кордону визначено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами та доповненнями).
Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.
Порушенням державного кордону України є перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.
Статтею 35 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, у незаконному переміщенні або спробі незаконного переміщення через державний кордон України вантажів, матеріалів, документів та інших предметів, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.05.2025 року, у Особи 1, ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, спрямований на створення організованої групи для вчинення злочинів, які потребують довготривалої підготовки, а саме: незаконного переправлення осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництва такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинених у складі організованої групи, з корисливих мотивів.
У подальшому, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 23.05.2025 року, Особа 1 вирішив реалізувати свій злочинний умисел шляхом організації та сприяння таким особам у набутті фіктивного статусу водіїв фізичної особи - підприємця - перевізника для подальшого використання в системі «ЄКІС «Шлях» з метою безперешкодного виїзду через державний кордон України.
Діючи умисно та з метою особистого збагачення, обміркувавши план злочинних дій, Особа 1 дійшов висновку, що самому виконати всі дії, спрямовані на його реалізацію, він не зможе через наявність значної кількості перешкод. У зв`язку з цим, з метою більш ефективного виконання запланованих злочинних дій, використовуючи свої організаційні та інші навички, він, перебуваючи у невстановлених місцях у різні періоди часу, підшукав співучасників, наразі невстановлених досудовим розслідуванням, та запропонував їм вчинити незаконне переправлення осіб через державний кордон України в умовах дії правового режиму воєнного стану. 
Так, Особа 1 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи за попередньою змовою між собою, маючи умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму воєнного стану, введеного Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами та доповненнями), та всупереч положенням постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі Правила перетинання державного кордону), згідно з якими військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років виїзд за межі України заборонено, вирішили реалізувати свій злочинний умисел шляхом сприяння таким особам у набутті фіктивного статусу водіїв фізичної особи - підприємця - перевізника для подальшого використання в системі «ЄКІС «Шлях» з метою безперешкодного виїзду через державний кордон України.
З метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, у невстановлені досудовим розслідуванням дату і час, але не пізніше 23.06.2025 року, Особа 1 у месенджері «WhatsApp» почав надавати ОСОБА_6 всі необхідні роз`яснення та вказівки щодо незаконного перетину державного кордону шляхом фіктивного працевлаштування водієм фізичної особи - підприємця - перевізника для подальшого внесення відповідних відомостей до «ЄКІС «Шлях» з метою безперешкодного виїзду через державний кордон України. 
23.06.2025 року Особа 1 в ході телефонної розмови запропонував ОСОБА_6 варіант незаконного перетину державного кордону України шляхом фіктивного працевлаштування водієм фізичної особи-підприємця- перевізника з внесенням відомостей до системи «ЄКІС «Шлях» від однієї із організацій-перевізників, що мають ліцензію на міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями, за грошову винагороду в сумі 14 000 (чотирнадцять тисяч) доларів США. На цю пропозицію ОСОБА_6 погодився, після чого Особа 1 витребував у нього особисті документи та надав вказівку невстановленій особі виготовити документи з фіктивного працевлаштування ОСОБА_6 і передати їх до пункту обміну валют.
06.07.2025 року Особа 1 повідомив ОСОБА_6 , що необхідні документи виготовлені та останньому 07.07.2025 року о 17:00 потрібно передати частину грошових коштів та отримати вищезазначені документи за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, буд.55/20.
Після чого Особа 1, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці поза межами України, 07.07.2025 року о 13:30 під час листування в месенджері Telegram залучив до вчинення злочину свого знайомого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( далі - ОСОБА_4 ), з яким у нього існували тривалі цивільно-правові відносини, у межах яких Особа 1 був винен ОСОБА_4 грошові кошти. В листуванні Особа 1 доручив ОСОБА_4 здійснити тиск на ОСОБА_6 з метою прискорення розрахунку і передачі 3000 доларів США, що еквівалентно 124 500 грн. на вказану дату як частини винагороди за документи, необхідні для безперешкодного виїзду через державний кордон України за системою «ЄКІС «Шлях». При цьому Особа 1 одразу розподілив зазначену суму, вказавши, що ОСОБА_4 може забрати її як повернення частини боргу.
ОСОБА_4 на виконання попередніх домовленостей з Особою 1, 07.07.2025 року о 13:39 здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_6 , але з незалежних від нього причин розмова не відбулася, оскільки телефон останнього перебував поза межами зв`язку.
В подальшому, 07.07.2025 року о 16:16 ОСОБА_4 в переписці в месенджері «Telegram», отримав від Особи 1 фото ОСОБА_6 , номер його мобільного телефону та інструкції щодо необхідності прибути у визначене місце в м. Києві поблизу пункту обміну валют та отримати від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 3000 тисячі доларів США, що еквівалентно 124500 грн. на вказану дату, як частину винагороди за документи, які необхідні для безперешкодного виїзду через державний кордон України за системою «ЄКІС «Шлях». 
Після чого, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із Особою 1, погодившись на фактичне одержання від ОСОБА_6 суми 3000 доларів США, сприймаючи її як належне йому повернення боргу Особою 1, 07.07.2025 року о 16:55 прибув за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, буд.55/20 та зустрівся із ОСОБА_6 .
Під час зустрічі, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що для отримання документів, які знаходяться в пункті обміну валют, йому потрібно передати грошові кошти в сумі 3000 доларів США, після чого ОСОБА_4 передасть необхідний код для отримання документів. 
В ході подальшої розмови, для переконання ОСОБА_6 передати грошові кошти, ОСОБА_4 здійснив телефонний дзвінок Особі 1 та запросив ОСОБА_6 до приміщення обмінного пункту. Після чого ОСОБА_4 передав слухавку ОСОБА_6 , який в телефонній розмові із Особою 1 з`ясував подробиці передачі грошових коштів в обмін на документи.
Після чого ОСОБА_4 знаходячись в пункті обміну валют за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, буд.55/20 повідомивши працівниці пункт обміну про те, що він від ОСОБА_7 та вказавши код пароль «1010», отримав від неї підготовлений пакет документів.
В подальшому, ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 наступні документи:
Трудовий договір №5/18-11/2024 від 18.11.2024 року між ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , згідно з яким ФОП ОСОБА_8 доручає Грицюку здійснити вантажні перевезення у міжнародному сполученні на території України. Вказаний документ завірений печаткою ФОП ОСОБА_8 та підписаний від її імені;
Наказ ФОП ОСОБА_8 № 5/18-11/2024 від 18.11.2024 про прийняття на роботу ОСОБА_6 на посаду водія. Згідно даного документу наказ оформлений на підставі заяви ОСОБА_6 від 18.11.2024 року. Вказаний документ завірений печаткою ФОП ОСОБА_8 та підписаний від її імені;
Повідомлення від ФОП ОСОБА_8 про прийняття працівника ОСОБА_6 на роботу (додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413);
Квитанція №2 про доставлення до ГУ ДПС у м. Києві повідомлення про прийняття працівника на роботу із зазначенням прийняття пакета 26.06.2025 о 15:51;
Заявка ФОП ОСОБА_8 на повернення №2 від 18.11.2024 до договору № 5;
Витяг із Державної служби України з безпеки на транспорті від 12.12.2024 щодо наявності ліцензії у ФОП ОСОБА_8 на міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечених відходів);
Витяг із перекладом на англійську мову із Державної служби України з безпеки на транспорті від 12.12.2024 щодо наявності ліцензії у ФОП ОСОБА_8 на міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів);
ОСОБА_4 , обговоривши із ОСОБА_6 надані документи, які необхідні для безперешкодного виїзду через державний кордон України за системою «ЄКІС «Шлях», отримав від останнього грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, що еквівалентно 124500 грн. на вказану дату, як частину винагороди за вище вказані документи та перевірив їхню справжність в пункті обміну валюти.
Отримані від ОСОБА_6 гроші в сумі 3000 доларів США ОСОБА_4 залишив собі, вважаючи, що таким чином Особа 1 повернув йому частину боргу.
07.07.2025 року о 20:56 між Особою 1 та ОСОБА_6 відбулася телефонна розмова у ході якої Особа 1 надав ОСОБА_6 пояснення, що означає кожен з документів і як їх правильно та в якому порядку скласти. Крім того, Особа 1 повідомив ОСОБА_6 , що в середу 09.07.2025 року він має прибути до м. Львова та заселитись в готель. Після чого, вранці 10.07.2025 року за ним заїде не встановлена особа та доставить його в місце дислокації транспортного засобу на якому він має перетнути державний кордон між Україною та Польщею. Після перетину кордону ОСОБА_6 має проїхати деякий відрізок дороги та залишити транспортний засіб та ключі на території Польщі, неподалік автостоянки далекобійників.
10.07.2025 року ОСОБА_6 прибув до м. Львів згідно плану та вказівок Особи 1, однак з причин, що не залежали від нього, Державний кордон України останньому перетнути не вдалося.
Своїми умисними діями, які виразились у пособництві незаконного переправлення осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 332 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 332 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та погодився з правовою кваліфікацією висунутого йому обвинувачення. Вказав, що з ОСОБА_9 познайомився у 2022 році, мав з ним досить дружні відносини, останній раз бачив у грудні 2022 року, він попросив позичити йому грошові кошти у розмірі двадцяти п`яти тисяч доларів для відкриття власної справи. На вказане прохання він погодився та надав у борг зазначену суму до кінця 2022 року. Однак протягом 2023 та 2024 років грошові кошти йому так ніхто і не повернув, тому навесні 2025 року він запропонував ОСОБА_9 погасити борг у зручний для останнього спосіб. На що останній відповів, що готовий здійснити виплату першої частини у червні 2025 року, повідомив, що є людина, яка заборгувала йому за документи і запропонував забрати ці гроші у нього. ОСОБА_4 пояснив суду, що повинен був забрати три тисячі доларів та показати місце, де потрібно забрати документи. Прибувши на місце, до нього підійшов ОСОБА_6 , який попросив зателефонувати ОСОБА_9 для з`ясування подробиць передачі грошових коштів в обмін на документи. Після чого ОСОБА_6 передав йому слухавку, ОСОБА_9 сказав піднятися до обміну валют. У подальшому, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, буд.55/20, передав документи та, отримавши гроші, поїхав додому. Вказав, що був обізнаний про те, що ці документи були про працевлаштування та призначалися для незаконного виїзду за кордон. Комунікація з ОСОБА_9 відбувалася через телефонні дзвінки та переписки у меседжері «Telegram», куди ОСОБА_9 надсилав документи ОСОБА_6 , щоб він знав як вони виглядають, а також короткі пояснення щодо їх суті. Підтвердив факт отримання трьох тисяч доларів, стосовно інших осіб нічого не знає. 10.07.2025 року у нього провели обшук. Вину визнає, усвідомлює, що допустив велику помилку, щиро розкаюється у вчиненому. Обставини, зазначені в обвинувальному акті визнає і не оспорює. Просив суд врахувати, що має на утриманні малолітню дитину із вадами зору, є особою із третьою групою інвалідності, протягом дії запобіжного заходу покладені на нього обов`язки не порушував, завжди вчасно з`являвся на усі виклики.
У скоєному щиро кається, вказав, що зробив для себе належні висновки.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 332 КК України як пособництво незаконного переправлення осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб. 
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.). 
Щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди (правова позиція, висловлена ККС ВС у постанові від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19). 
Щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді (правова позиція, висловлена ККС ВС у постанові від 23 січня 2024 року по справі №283/2169/19).
Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом.
Таким чином, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогам ст.65 КК України, враховує характер і ступінь вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином; характер та ступінь участі обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення; обставини, які пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, одружений, характеризується виключно позитивно, про що надані відповідні характеристики компаній, які співпрацювали з керівником підприємства ТОВ "ЮГ-Трейдинг-Групп", за місцем проживання також характеризується позитивно, про що є подяки, зокрема подяка за участь у благодійному проєкті допомоги для дітей, притулку для тварин та інші, раніше не судимий, вину визнав повністю, є особою із третьою групою інвалідності, має на утриманні малолітню дитину із незадовільним станом здоров`я. Тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції інкримінованої йому статті у виді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи. 
Цивільний позов у кримінальному проваджені відсутній.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. 
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як встановлено судом, процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні. 
Відповідно до вимог ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що строк дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання закінчився 17.12.2025.
Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 332 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, яка пов`язана з діяльністю щодо оформлення / підготовкою документів для перетину кордону строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 1 (один) рік.
Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним Кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1