КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/3244/26 
Провадження № 2-о/552/168/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2026 року Київський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого – судді Кузіної Ж.В.
присяжних – Балашової Н.М., Ляміної Я.С.
секретаря судового засідання – Безугла А.Г.
прокурора Сазонової О.В. 
за участю лікаря психіатра ОСОБА_1 , адвоката Маліченка М.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в залі суду цивільну справу за заявою лікаря – психіатра відділення інтенсивної терапії Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Фесенко Дарії Геннадіївни про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Лікар-психіатр відділення інтенсивної терапії Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Фесенко Д.Г. звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до закладу для надання психіатричної допомоги посилаючись на те, що за направленням олікаря-психіатра, 17.04.2026р о 12 год. 40 хв., госпіталізований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особа з інвалідністю ІІ гр, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, загострення. Враховуючи його стан здоров`я, його необхідно примусово госпіталізувати до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги.
Судове засідання проведене у режимі відеоконференції.
У судовому засіданні заявник заяву щодо примусової госпіталізації підтримала, пославшись на викладені в ній обставини та пояснила, що ОСОБА_2 потребує примусового лікування в умовах стаціонару. Просила заяву задовольнити.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, згідно висновку ЛКК КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 21.04.2025 року, зважаючи на наявність у ОСОБА_2 тяжкого психічного розладу з активним негативізмом, агресією, емоційною нестійкіст, внаслідок чого останній не може перебувати в судовому засвданні в режимі онлайн конференції.
Адвокат Маліченко М.А. вважає, що враховуючи висновок ЛКК від 17 квітня 2026 року, проведення лікування є доцільним.
Прокурор заяву про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу підтримала, вважає її такою, що підлягає задоволенню.
Суд, заслухавши пояснення заявника, адвоката Маліченка М.А., думку прокурора, дослідивши та оцінивши докази по справі, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. 
Нормою ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово- психіатричної експертизи посмертно.
У судовому засіданні встановлено, що 17.04.2026р о 12 год. 40 хв. госпіталізований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, загострення».
З наданих до суду документів убачається, що спадковість обтяжена психічним захворюванням по лінії матері, племінник якої хворіє на шизофренію. Хворіє з лютого 2020 року. Захворювання дебютувало параноїдною симптоматикою. Висловлював маячні ідеї відношення, особливого значення. У той час був агресивним по відношенню до батька, вдарив
його (під час падіння батько отримав перелом ребер), постійно погрожував йому фізичною розправою. З`явився до військкомату та почав вимагати щоб його "направили в зону АТО". Телефонував неодноразово в "ПриватБанк"", вимагав видати йому "мільйон грн." Переслідував малолітніх та молодих дівчат, пропонував їм сексуальні стосунки та одруження. Неодноразово викрадав ключі від автомобіля в батька, їздив по селу вночі на великій швидкості. В місцевій електричці зривав "стопкран". Був направлений на стаціонарне лікування в порядку примусової госпіталізації. Знаходився на лікуванні у даному закладі з 12.02.2020 р. по 03.04.2020 р. з діагнозом: "Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії".
Після виписки районного психіатра відвідував нерегулярно, підтримуюче лікування
приймав протягом нетривалого часу. Відмовився приймати ліки, поводився агресивно по відношенню до батька, погрожував вбити сусідів, з сокирою бігав за фельдшером, бензопилою спиляв дерева у сусідів, викрав машину та їздив на швидкості селом, погрожував зґвалтувати сусідку. Був госпіталізований в даний стаціонар в порядку примусової госпіталізації. Знаходився на стаціонарному лікуванні з 03.09.21 р. по 01.10.21 р. з діагнозом: "Шизофренія, параноїдна форма".
Психічний стан ОСОБА_2 погіршився протягом місяця на фоні відмови від підтримуючого лікування. Порушився сон, поведінка стала невпорядкованою. Із заяви батька пацієнта, ОСОБА_3 , на ім`я головного лікаря КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР" відомо, що: "Місяць тому стан сина погіршився, так як перестав приймати ліки, призначені психіатром. Бігав по селу з ножем та сокирою, погрожує сусідам, мене вдарив сокирою по нозі, погрожує відрізати голову. Агресивний до людей, відібрав у продавчині блок сигарет. Виявляє сексуальну активність до сусідки. Вночі стукає до неї у двері та вікно, розбив їй ворота." 14.11.22 р. був оглянутий лікарем-психіатром КП "Пирятинська лікарня Пирятинської міської ради" ОСОБА_4 . Під час огляду був непосидючим, внутрішньо напруженим, підозрілим. Активно висловлював маячні ідеї відношення на адресу батька. Кричав, погрожував фізичною розправою. Був некритичним до свого стану. Встановлено діагноз: "Шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, загострення". Направлений на стаціонарне лікування в порядку примусової госпіталізації. Залишався некритичним до захворювання та своєї поведінки, був агресивно налаштованим по відношенню до батька та сусідів. Госпіталізований в порядку примусової госпіталізації. Виписаний зі стаціонару в покращенням стану. Згідно заяви батька стан сина ОСОБА_2 змінився три дні: відмовляється приймати препарати, став збудженим, агресивним, побив батька, погрожує ножем односельцям, сусідці наніс поріз на руку, ножем порізав двері, зламав замок, в сільському магазині зламав касовий апарат, сусідці розбив телефон; зупинив на дорозі машину, застрибнув на капот, вимагав у водія віддати права. 
ОСОБА_2 оглянутий лікарем-психіатром Пирятинської ЦРЛ ОСОБА_4 і після огляду у порядку примусової госпіталізації згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну
допомогу" направлений до КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР» в супроводі поліції. На приймальному відділенні оглянутий черговим лікарем ОСОБА_5 , згоди на госпіталізацію не дав, був розгальмований агресивний, мислення паралогічне, з поведінки не можливо виключити розлади сприйняття, емоційно неадекватний. 
Згідно ст. 14 Закону України “Про психіатричну допомогу ” особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.
Тобто, відповідно до даної норми Закону, примусова госпіталізація можлива за певних умов, а саме: особа страждає на психічний розлад, а також якщо вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.
Згідно ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в закладі з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з часу госпіталізації з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження такої госпіталізації. 
Підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифікованої Верховною Радою України прийняттям Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законного затримання психічно хворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг відповідно до процедури, встановленої законом.
Так, прикладом реалізації права на свободу та особисту недоторканність в контексті положень підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стосується позбавлення (обмеження) волі психічнохворих шляхом поміщення їх у психіатричний заклад, є рішення у справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року. 
У вказаній справі ЄСПЛ звернув увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічно хворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі об`єктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком.
Як встановлено судом, ОСОБА_2 є особою, яка страждає на тяжкий психічний розлад. 
Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 17 квітня 2026 року зважаючи на наявність тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він чинить дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресія до рідних та оточуючих, погроща ножем, псування домашніх та чужих речей, створення небезпеки на автодорозі, психомоторне збудження) , категоричну відмову від лікування, яке можливо тільки в стаціонарних умовах, відстність критичних здібностей, комісія лікарів психіатрів дійшла до висновку про доцільність госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. 
ОСОБА_2 встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, афектно- параноїдний синдром».
В даному випадку суд дійшов до висновку про достовірність тієї обставини, що особа страждає на тяжкий психічний розлад, що підтверджується висновком комісії лікарів- психіатрів КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 17 квітня 2026 року .
Психічний розлад ОСОБА_2 є такого виду та ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні, оскільки без лікування в стаціонарних умовах є ризик того, що ОСОБА_2 може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню повністю.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 263-265, 342,430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву лікаря – психіатра відділення інтенсивної терапії Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Фесенко Дарії Геннадіївни про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 - задовольнити.
Госпіталізувати в примусовому порядку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до закладу для надання психіатричної допомоги.
Рішення суду підлягає негайному виконанню. 
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заявник: Комунальне підприємство «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» (місце знаходження: м. Полтава вул. Медична, 1, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 01999075).
ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Головуючий    Ж.В. Кузіна 

Присяжні    Н.М. Балашова 

Я.С. Ляміна