ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 березня 2026 року справа №200/5883/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В.,розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року (головуючий суддя І інстанції – Логойда Т.В.), складену в повному обсязі 28 січня 2026 року, в адміністративній справі № 200/5883/25 за заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення, вчиненого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, що подана в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.08.2025 року, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2025 року та набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: 
- визнано неправомірним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.07.2025 року № 047050032516, прийняте щодо ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Головне управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.07.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи з 17.05.1995 року по 31.07.1995 року, з 13.12.1995 року по 16.05.1997 року, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні;
- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
07.01.2026 року – після набрання судовим рішенням законної сили і повернення справи до суду першої інстанції, адміністративним судом за заявою стягувача оформлено та видано виконавчий лист про зобов`язання відповідача вчинити дії на користь позивача.
На виконання вказаного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 23.07.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наслідками чого прийнято рішення від 03.12.2025 року № 047050032516. 
Верченко Ольга Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи на підставі ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (яка регулює питання визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду), звернулася до суду із заявою, в якій просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.12.2025 року № 047050032516 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , прийняте на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.08.2025 року у справі №200/5883/25;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , військового квитка, диплому про навчання та довідок про періоди служби, періоди:
за списком робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року № 202, розділ І, періоди роботи з 01.09.1992 року по 29.05.1996 року, з 01.08.1996 року по 06.10.1996 року, з 07.10.1996 року по 26.03.1997 року, з 27.03.1997 року по 16.05.1997 року, з 28.05.1997 року по 06.11.1998 року, з 25.01.1999 року по 12.05.1999 року, з 29.06.2010 року по 10.08.2010 року, з 09.04.2012 року по 17.09.2017 року, з 04.10.2017 року по 23.07.2025 року;
на провідній професії гірником прохідником з 01.09.1992 року по 29.05.1996 року, з 01.08.1996 року по 06.10.1996 року, з 27.03.1997 року по 16.05.1997 року, з 28.05.1997 року по 06.11.1998 року, з 25.01.1999 року по 12.05.1999 року, з 29.06.2010 року по 10.08.2010 року, з 09.04.2012 року по 17.09.2017 року, з 04.10.2017 року по 23.07.2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розрахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.1992 року по 29.05.1996 року, з 01.08.1996 року по 06.10.1996 року, з 27.03.1997 року по 16.05.1997 року, з 28.05.1997 року по 06.11.1998 року, з 25.01.1999 року по 12.05.1999 року, з 29.06.2010 року по 10.08.2010 року, з 09.04.2012 року по 17.09.2017 року, з 04.10.2017 року по 23.07.2025 року на провідних професіях з кратністю відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 № 81, та роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, за кожний повний рік донарахувати додатково по три місяці підземного стажу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи на провідних посадах, передбачених ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 03.03.2022 року по 05.03.2022 року, з 08.03.2022 року по 23.03.2022 року, з 02.04.2022 року по 06.04.2022 року, з 09.01.2023 року по 09.04.2023 року, з 09.08.2024 року по 18.04.2025 року із розрахунку 1 день військової служби за три у відповідності до ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 2.3. розд. 2 Положення, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.07.2025 року.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року в задоволенні заяви Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення, вчиненого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, що подана в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.
Позивач (через свого представника) подав апеляційну скаргу на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року в якій просив її скасувати, зазначив, що управлінням при виконанні рішення проігноровані висновки суду першої інстанції.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
У відповідності до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.
У відповідності до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Згідно ч. 1 ст. 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 2 ст. 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України).
Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців (ч. 3 ст. 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України).
Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 звертав увагу, що статті 382 і 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. 
Судовим рішенням в даній справі, яке набрало законної сили, встановлено, що позивач не погоджувався з оскарженим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.07.2025 року № 047050032516, з огляду на що звернувся до суду з адміністративним позовом. 
Оскарженим рішенням органу Пенсійного фонду позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Зазначеним рішенням:
- до загального страхового стажу позивача не було зараховано періоди роботи з 17.05.1995 року по 31.07.1995 року, з 13.12.1995 року по 16.05.1997 року, оскільки дата заповнення дублікату трудової книжки 07.10.2009 року; 
- зазначено, що пільговий стаж зараховано згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, та він становить: роботи підземні (провідні професії (20)) - 5 років 5 місяців 9 днів; роботи за списком № 1 - 4 роки 6 місяців 27 днів; військова служба в особливий період - 3 роки 6 місяців 15 днів. 
При цьому суб`єктом владних повноважень в оскарженому рішенні періоди роботи позивача та військової служби, які зараховані до пільгового стажу, а які не зараховані, не зазначені; підстави такого незарахування не наведені; рішення прийнято без наведення відповідних обґрунтувань для його прийняття. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.12.2025 року № 047050032516, прийнятим на виконання рішення суду, в призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Рішення мотивовано наступним:
- відповідно доданих до заяви документів (ідентифікаційний номер, дублікат трудової книжки, військовий квиток, диплом) загальний страховий стаж заявника складає 31 рік 3 місяці 19 днів;
- пільговий стаж згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зараховано згідно з дублікатом трудової книжки НОМЕР_1 від 07.10.2009 року, індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, і він складає 8 років 9 місяців 2 дні, а саме: роботи підземні (провідні професії (20)) - 6 років 6 місяців 15 днів; роботи підземні, професії за пост.№202 (25) – 9 місяців 8 днів; роботи за списком № 1- 4 роки 1 місяць 27 днів; військова служба строкова - 1 рік 5 місяців 9 днів;
- згідно з дублікатом трудової книжки до пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 01.08.1996 року по 06.10.1996 року (відсутня інформація, що заявник був зайнятий повний робочий день на роботах у шахті (деякі підприємства встановлюють скорочений графік роботи при неритмічній роботі); з 04.10.2017 року по 30.06.2025 року (відсутня інформація пов`язана чи ні діяльність ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників. Зазначений період враховано частково за списком №1 згідно з індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування);
- згідно з рішенням суду до загального страхового стажу зараховано період роботи з 17.05.1995 року по 31.07.1995 року, з 13.12.1995 року по 16.05.1997 року; 
- до уваги не взяті довідки від 06.02.2024 року № 08/337 та № 08/338, від 24.08.2022 року №12/2016, від 11.04.2022 року № 62, оскільки довідки не відповідають додатку 6 до постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413.
Про прийняте рішення представника позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 14.01.2026 року 3305-76821/С-02/8-2600/26. До листа додано копію рішення від 03.12.2025 року № 047050032516 про відмову в призначенні пенсії.
Проте, судами під час розгляду справи №200/5883/25 не вирішувалося питання щодо рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.12.2025 року № 047050032516.
Суд при розгляді заяви, що подана в порядку що передбачений ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, не може надавати оцінку такому рішенню, оскільки наведені в ньому обставини при розгляді даної адміністративної справи судом не досліджувалися та не аналізувалися, і, відповідно, їм не була надана правова оцінка. Також судом не досліджувалися і не вирішувалися спірні питання щодо періодів, про які йдеться в заяві, оскільки вони не були предметом спору в даній адміністративній справі.
З огляду на встановлене, зазначені обставини свідчать про виникнення нових спірних правовідносин між сторонами.
Таким чином, є неприйнятними доводи апеляційної скарги, що управлінням при виконанні рішення суду у справі №200/5883/25 проігноровані висновки суду першої інстанції.
За наведених обставин, враховуючи вказані заявником обставини звернення з заявою про встановлення судового контролю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, відповідно у задоволенні заяви про встановлення судового контролю слід відмовити.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року у справі № 200/5883/25 – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року у справі № 200/5883/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 16 березня 2026 року. 

Судді А.В. Гайдар 
Е.Г. Казначеєв
І.В. Сіваченко