Провадження №2-а/748/10/26
Єдиний унікальний № 748/695/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року місто Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :
головуючого судді Хоменко Л.В.,
секретаря Базарної М.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції, у якому просить скасувати постанову серії ЕНА №6714690 від 23 лютого 2026 року, винесену інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області лейтенантом поліції Приступом М.Ф. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення, скасувати постанову серії ЕНА №6714619 від 23 лютого 2026 року, винесену інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області рядовим поліції Петровим А.В. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення. закрити. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 лютого 2026 року інспекторами поліції одного патрульного автомобіля в порушення ч. 2 ст. 36 КУпАП відносно нього винесено дві постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: постанова серії ЕНА №6714690 від 23 лютого 2026 року, винесена інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області лейтенантом поліції Приступом М.Ф. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та постанова серії ЕНА №6714619 від 23 лютого 2026 року, винесена інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області рядовим поліції Петровим А.В. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП. Зазначає, що під час руху по вул. Шевченка в м. Чернігові ОСОБА_1 було зупинено патрульною поліцією. Один з співробітників поліції наказав зупинитися вказавши де саме. На вимогу поліцейського, ОСОБА_1 зупинив автомобіля біля узбіччя дороги, де вказав поліцейський. На прохання позивача повідомити підставу зупинки, працівники поліції повідомили, що ОСОБА_1 здійснив зупинку на перехресті, чим порушив п. 15.9. Правил дорожнього руху. В подальшому працівниками винесено зазначені постанови та складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Позивач наголошує, що зупинка транспортного засобу поліцейськими була безпідставною, оскільки він рухався без порушень Правил дорожнього руху, а зупинився у забороненому місці на вимогу поліцейського. В зв`язку з викладеним Кошельов М.В. просить скасувати постанову серії ЕНА №6714690 від 23 лютого 2026 року, винесену інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області лейтенантом поліції Приступом М.Ф. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та постанову серії ЕНА №6714619 від 23 лютого 2026 року, винесену інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області рядовим поліції Петровим А.В. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП та закрити справи про адміністративне правопорушення.
Ухвалою судді від 10 березня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.
30 березня 2026 року від представника ДПП Люблінського Р.М. надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає постанови обґрунтованими та такими, що винесені відповідно до норм чинного законодавства, на підставі відповідних доказів та уповноваженими на те посадовими особами. 
Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ст. 2 КАС України).
Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення Правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Отже, органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення в тому числі за ч. 10 ст. 121 КУпАП та ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Згідно з ч. 2 ст. 258 цього Кодексу протокол не складається, в тому числі, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.
Тож, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 10 ст. 121 КУпАП та ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 10 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил перевезення дітей, що тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (із змінами і доповненнями) (далі - ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 15.9.ґ ПДР, встановлено що зупинка заборонена на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.
Згідно пункту 21.11.б ПДР, забороняється перевозити дітей, зріст яких менше ніж 150 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда, крім: -транспортних засобів, що здійснюють регулярні, регулярні спеціальні та нерегулярні пасажирські автобусні перевезення, за умови дотримання встановлених цими Правилами обмежень швидкості руху; - спеціалізованих санітарних автомобілів бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, оперативних транспортних засобів Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, Держприкордонслужби, Служби безпеки, Управління державної охорони під час виконання ними невідкладного службового завдання.
З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77).
Як встановлено, 23 лютого 2026 року об 23:24 год. інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області лейтенантом поліції Приступом М.Ф. було винесено постанову серії ЕНА № 4150950 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 680 грн., зі змісту якої вбачається, що 23 лютого 2026 року о 22:36:00 год., м. Чернігів, вул. Шевченка, 89, водій ОСОБА_1 керував ТЗ «OPEL ASTRA STATION WAGON» д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив зупинку ТЗ на перехресті вул. Шевченка та вул. Освіти, чим порушив п. 15.9. ґ Правил дорожнього руху – Порушення заборони зупинки на перехрестях.
Крім того, 23 лютого 2026 року об 22:52 год. інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області рядовим поліції Петровим А.В. винесено постанову серії ЕНА №6714619 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.10 ст. 121 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 510 грн., зі змісту якої вбачається, що 23 лютого 2026 року о 22:35:02 год., м. Чернігів, вул. Шевченка, 104А, водій керував транспортним засобом порушив правила перевезення дитини, зріст якої менше 150 см. у транспортному засобі, обладнаному ременями безпеки, без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу, чим порушив п. 21.11.б Правил дорожнього руху – Порушення правил перевезення дітей, що не досягли 12 років без ременя безпеки.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Так, з дослідженого відеозапису, під час патрулювання по вул. Шевченка, буд. 104А, екіпаж поліції виявив транспортний засіб «OPEL ASTRA STATION WAGON» д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого перевозив дитину з порушенням вимог Правил дорожнього руху. Водій здійснив зупинку транспортного засобу з порушенням п. 15.9 Ґ Правил дорожнього руху, а саме в межах перехрестя. Самим позивачем на відеозаписі не заперечується факт вчинення правопорушень, однак вважав зупинку транспортного засобу безпідставною. Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що поліцейські дотримались передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Також суд звертає увагу на те, що КУпАП чітко встановлює порядок розгляду справ про притягнення осіб до адміністративної відповідальності, який передбачає у тому числі повідомлення особі про суть поставленого їй у провину правопорушення, роз`яснення її прав та обов`язків, дослідження доказів з метою встановлення її винуватості, надання можливості викласти свої пояснення чи заперечення, а також з`ясування інших обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Після цього виноситься мотивована постанова, яка має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, та бути врученою особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Працівники поліції за будь-яких умов, будучи представниками органу державної влади, при виконання свої повноважень зобов`язані були діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України), й дотриматися чітко встановлено процедури розгляду адміністративної справи.
При цьому суд зауважує, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 05.03.2020 у справі №607/7987/17.
Згідно ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. При вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо (стаття 36 КУпАП). У цьому випадку поліцейський накладає стягнення тільки за ті адміністративні правопорушення, які він має право розглядати. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим поліцейським, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
В порушення описаного вище, працівники поліції при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, порушили вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП, згідно з якою, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Посилання представника відповідача на те, що постанови були винесені різними уповноваженими поліцейськими, кожен з яких діяв в межах своїх повноважень, є неспроможними в силу того, що формальне оформлення матеріалів двома поліцейськими, які на місці події одночасно виносять дві постанови, що чітко зафіксовано на відеозаписі, тільки підтверджує упереджене ставлення останніх до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та порушення ними вимог ст. 36 КУпАП, адже для останніх не було жодної необхідності в розгляді двох справ за виявлені одночасно правопорушення, окрім як додаткове притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
В той же час, з переглянутого судом відеозапису вбачається, що поліцейськими дотримано передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а саме: повідомлено суть вчинених правопорушень, відповідно до ст. 268 КУпАП ознайомили водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, та жодним чином не перешкоджали водієві у реалізації вказаних прав. Роз`яснення змісту ст. 268 КУпАП та ст. 289 КУпАП підтверджується підписом позивача у п.8 оскаржуваної постанови.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України. 
В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підстави для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. В даному випадку, пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання правами.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Беручи до уваги наведене, суд вважає, що постанову серії ЕНА №6714690 від 23 лютого 2026 року, винесену інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області лейтенантом поліції Приступом М.Ф. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та постанову серії ЕНА №6714619 від 23 лютого 2026 року, винесену інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області рядовим поліції Петровим А.В. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, слід скасувати і надіслати справи на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Чернігівській області ДПП. 
На підставі викладеного та керуючись ст.2, 77, 139, 229, 241-246, 286 КАС України, суд, 

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6714690 від 23 лютого 2026 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. 00 коп. за порушення ч.3 ст.122 КУпАП скасувати, а справу надіслати на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Чернігівській області ДПП.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6714619 від 23 лютого 2026 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. за порушення ч.10 ст.121 КУпАП скасувати, а справу надіслати на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Чернігівській області ДПП.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Департамент патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3).

Суддя           Хоменко Л.В.