Справа № 212/3258/26 
2/212/3754/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2026 року місто Кривий Ріг 

Суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Козлов Д.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 03.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 71153961 підписаний електронним підписом через одноразовий ідентифікатор. За Кредитним договором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало ОСОБА_2 кредит в сумі 7000 грн., зі сплатою відсотків за його користування, строком на 30 днів, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Також 03 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №15699037 до Договору позики № 71153961, за умовами якої сторони домовились збільшити суму позики на 6000 грн. в результаті чого розмір наданого кредиту становитиме 13000 грн. Відповідачем не здійснювалась сплата заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого заборгованість ОСОБА_1 становить 22555 грн., яка складається з: 13000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 1365 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом, 6240 грн. – заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування кредитом, 1950 грн. заборгованість за комісією. 
Також 30.08.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 6562365 підписаний електронним підписом через одноразовий ідентифікатор. За Кредитним договором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 3800 грн., зі сплатою відсотків за його користування, строком на 360 днів, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Відповідачем не здійснювалась сплата заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого заборгованість ОСОБА_1 становить 15340,60 грн., яка складається з: 3800 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 3285,10 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом, 655,50 грн. заборгованість за комісією, та 7600 грн. заборгованість за пенею/неустойкою. 
На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 37895,60грн., судовий збір у сумі 2662,40 грн., та 4500 грн. витрати на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою суду від 12 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Представник позивача, Ткаченко Ю.О., у позовній заяві просила провести розгляд справи без її участі.
Відповідач, ОСОБА_1 , будучи повідомленою про наявність позову ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про стягнення заборгованості, своїм правом на подання відзиву на позов не скористалась.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Крім того суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК).
Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19.
Судом було встановлено, що 03.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису було укладено договір про надання коштів у кредит №71153961. 
Також 03.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису було укладено Додаткову угоду №15699037 до договору про надання коштів у кредит №71153961.
З довідки про ідентифікацію вбачається, що договір про надання коштів у кредит, та додаткова угода, були підписані ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора. 
Таким чином суд дійшов висновку, що кредитний договір та додаткова угода була підписані ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено його укладання сторонами такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Підписуючи електронним підписом договір №71153961, ОСОБА_1 зазначила номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 .
Грошові кошти в сумі 7000 грн., та грошові кошти в сумі 6000 грн. були перераховані на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що підтверджується копією платіжної інструкції.
Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-260316/126765-БТ від 19.03.2026 року, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , банком емітовано картку НОМЕР_3 , на яку 03 вересня 2025 року відбулось зарахування коштів у сумі 13000 грн., двома траншами, а саме 7000 грн., та 6000 грн. 
З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №71153961 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» становить 22555 грн., яка складається з: 13000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 1365 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом, 6240 грн. – заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування кредитом, 1950 грн. заборгованість за комісією.
Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за таким кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого у ОСОБА_1 утворилась заборгованість, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача.
Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд вказує, що за абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, суд вказує, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, суд вважає, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч. 2 ст. 1050 ЦК.
При цьому в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно п. 2.2.1 договору кредиту №71153961 сума кредиту складає 7000 грн.
Згідно п. 2.2.2 договору кредиту №71153961 строк кредиту становить 30 днів. 
Згідно п. 2.2.3 договору кредиту №71153961 базова процентна ставка за користування кредитом (фіксована) складає 0,350 % на день. 
Згідно п. 2.2.4 договору кредиту №71153961 комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого кредиту. Орієнтована загальна вартість становить 1050 грн.
Згідно п.1 Додаткової угоди №15699037 до договору про надання коштів у кредит №71153961 від 03.09.2025 року на підставі звернення позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно-комунікаційної системи, кредитодавець збільшує суму наданого позичальнику кредиту 7000 грн. на 6000 грн. Таким чином загальний розмір наданого кредиту становить 13000 грн. 
Згідно п.1.2 Додаткової угоди №15699037 до договору про надання коштів у кредит №71153961 від 03.09.2025 року комісія за надання кредиту становить 15% від суми, на яку збільшено кредит ( що у грошовому виразі складає 900 грн).
Згідно п.2.1 Додаткової угоди №15699037 до договору про надання коштів у кредит №71153961 від 03.09.2025 року загальні витрати за кредитом складають 3315 грн., орієнтована загальна вартість кредиту становить 16315 грн. 
Суд відхиляє посилання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на доведеність розміру боргу відповідача перед позивачем у зазначеному в позовній заяві розмірі за таким договором, оскільки суд не приймає аргументи про те, що первісний кредитор мав право нараховувати передбачені відповідним договором кредиту проценти позичальнику до повного погашення ним заборгованості.
Отже, суд зазначає, що нарахування відсотків за межами дії укладеного відповідачем кредитного договору суперечить вимогам закону.
Аналогічна правова позиції була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.
Таким чином суд встановив наявність боргу ОСОБА_1 перед позивачем за договором №71153961, та додатковою угодою №15699037 саме в сумі 16315 грн., з яких 13000 грн. – борг за кредитом, 1365 грн. – борг з відсотків, 1950 грн. - заборгованість за комісією, що повністю узгоджується із умовами кредитного договору №71153961 за яким визначено, що базова процентна ставка (фіксована) за користування позики складає 0,0,350% на день (13000х 30 х 0,350% = 1365).
Підсумовуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №71153961 у розмірі 16315грн.
Також судом було встановлено, що 30.08.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису було укладено договір кредитної лінії №6562365.
З довідки про ідентифікацію вбачається, що договір кредитної лінії №6562365 було підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора. 
Таким чином суд дійшов висновку, що договір від 30.08.2025 року був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено його укладання сторонами такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Підписуючи електронним підписом договір №6562365, ОСОБА_1 зазначила номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 .
Грошові кошти в сумі 3800 грн. були перераховані на платіжну картку ОСОБА_1 НОМЕР_1 , що підтверджується копією платіжної інструкції.
Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-260316/126765-БТ від 19.03.2026 року, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , банком емітовано картку НОМЕР_3 , на яку 30 вересня 2025 року відбулось зарахування коштів у сумі 3800 грн. 
З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №6562365 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» становить 15340,60 грн., яка складається з: 3800 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 3285,10 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом, 655,50 грн. заборгованість за комісією, та 7600 грн. заборгованість за пенею/неустойкою.
Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за таким кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого у ОСОБА_1 утворилась заборгованість, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача.
Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд зазначає наступне. 
Згідно п. 2.2.1 договору кредиту №6562365 сума кредиту складає 3800 грн.
Згідно п. 2.2.2 договору кредиту №6562365 строк кредиту становить 360 днів. 
Згідно п. 2.2.8 договору кредиту №6562365 комісія за надання кредиту становить 17.25% від суми наданого кредиту ( що у грошовому виразі складає 655,50 грн). Процентна ставка становить 0,95% в день. 
Так, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18.
Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Так у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.
Враховуючи вищезазначене, вимоги про стягнення неустойки за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) грошового зобов`язання, суперечать законодавству.
На підставі переліченого вимоги ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про стягнення з ОСОБА_1 пені/неустойки в сумі 7600 грн. задоволенню не підлягають.
Таким чином суд встановив наявність боргу ОСОБА_1 перед позивачем за договором №6562365 саме в сумі 7740,60 грн., з яких 3800 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 3285,10 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом, 655,50 грн. заборгованість за комісією.
Підсумовуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №6562365 у розмірі 7740,60 грн.
Підсумовуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 24055,60 грн., яка складається з: за кредитним договором № 71153961 в сумі 16315 грн., за кредитним договором №6562365 в сумі 7740,60 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7100 грн. підтверджуються: договором № 20-08/25 від 20 серпня 2025 р. про надання правничої допомоги адвокатом Ткаченко Ю.О.; ордером на надання правничої допомоги, Витягом з акту №3-МК приймання - передачі правничої допомоги за яким вбачається,що вартість надання послуг адвоката складає 4500 грн. 
Отже, з огляду на зазначені норми права суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру.
Натомість, враховуючи, що суд частково задовольнив заявлені позовні вимоги, то витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4500 грн. підлягають на підставі ст. 141 ЦПК стягненню з відповідача на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 2856,54 ( 24055,60/ 37895,60х 4500= 2856,54) грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зі сплати судового збору відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, що дорівнює відповідно 1690,05 грн. (24055,60/ 37895,60х 2662,40= 1690,05).
Керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК, -
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором– задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 24055 ( двадцять чотири тисячі п`ятдесят п`ять ) грн. 60 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» витрати з оплати судового збору в сумі 1690,05 грн., та витрати на професійну правничу допомогу 2856,54 грн. 
У задоволенні решти вимог позову – відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасники справи, якому повне рішення не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках передбачених ч.2 ст. 354 ЦПК України.
Повний текст рішення суду складено та підписано 16 квітня 2026 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю«1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ЄДРПОУ 39861924, юридична адреса: м. Київ, площа Арсенальна буд. 1Б.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Д. О. Козлов