490/376/26 від03.03.2026
н\п 3/490/603/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Лященко В.Л., при секретарі Ведмеденко А.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Прилуки Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Головного управління ДПС у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець,
- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.155-1 КУпАП,
В С Т А Н О В И В :
Згідно протоколу №26 від 12.01.2026, 03.11.2025 о 10 годині 50 хвилин, в магазині-кафетерії ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , під час проведення розрахункової операції, а саме при продажу горілки мало місце невірне зазначення коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД на зазначений товар у відповідній графі розрахункового документа, що підтверджується фіскальним чеком №5133 від 03.11.2025, що є порушенням п.11 ст. 3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Згідно даних СОД РРО ДПС України встановлено що в магазині-кафетерії ФОП ОСОБА_1 при проведенні розрахункових операцій через РРО (фіскальний №3001128883) в період з 30.03.2023 по 08.01.2026 були випадки невидачі розрахункового документа встановленої форми та змісту на загальну суму 290 314,00 грн., а саме: відсутня інформація щодо цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку при продажу алкогольних напоїв у розрахункових документах, що є порушенням п.2 ст. 3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 155-1 КУпАП, а саме порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.
В судовому засіданні ОСОБА_1 не погодилась з відомостями викладеними в протоколі про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Прилука Є.В., заперечував проти відомостей викладених в протоколі. Просив суд закрити провадження у справі, оскільки ними було отримано податкове повідомлення-рішення від 04.02.2026 №167214290707, яке було оскаржено до Миколаївсього окружного адміністративного суду. Станом на даний час у справі відкрито провадження.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов наступних висновків.
Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.
Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Податковим кодексом України передбачено апеляційний порядок узгодження сум податкового зобов`язання. Зазначений порядок узгоджень представляє собою можливість суб`єкту господарювання оскаржити в адміністративному порядку (до вищестоящого податкового органу) податкове повідомлення, у випадку, якщо суб`єкт господарювання не погоджується з рішенням Державної фіскальної служби України - має право оскаржити його до суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
Таким чином, податковим законодавством України передбачено дворівневу процедуру оскарження рішень податкового органу та поширено презумпцію невинуватості на процедуру оскарження.
За результатами перевірки у випадках, встановлених п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України, контролюючий орган виносить податкові повідомлення-рішення, які згідно з п. 56.1 ст.56 Податкового кодексу України можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Адміністративне оскарження передбачає подання платником податків скарги до контролюючого органу вищого рівня, який може скасувати податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства, що передбачено п. 55.1. ст. 55 Податкового кодексу України.
При цьому, згідно з п. 56.15 ст. 56 Податкового кодексу України протягом розгляду контролюючим органом вищого рівня скарги платника податків на рішення контролюючого органу сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. А днем узгодження грошового зобов`язання платника податків вважається день закінчення процедури адміністративного оскарження (другий п.п. 56.17.5 ст. 56 Податкового кодексу України).
Отже, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників контролюючого органу з виконання податкового контролю та їх результатів, але самі по собі такі висновки не породжують правових наслідків для платника податків.
Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень. Проте, оцінка акта перевірки, в тому числі викладених у ньому висновків перевірки, надається у разі оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, контролюючим органом вищого рівня (у разі оскарження в адміністративному порядку) або судом.
З протоколу про адміністративне правопорушення №26 від 12.01.2026 вбачається, що в провину ОСОБА_1 ставиться те, що при продажу підакцизних товарів за період перевірки мали місце випадки невидачі розрахункового документа встановленої форми та змісту, та проведення розрахункових опрерацій через РРО з порушенням режиму програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизної групи товарів, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.155-1 КУпАП.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення ґрунтується на акті про результати фактичної перевірки №344/Ж5/14/29/07/3401410144 від 12.01.2026.
Згідно заперечень, зазначених представником ОСОБА_1 – адвокатом Прилукою Є.В., на підставі акту перевірки №344/Ж5/14/29/07/3401410144 від 12.01.2026, 04.02.2026 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області було складено податкове повідомлення-рішення №167214290707, адресоване ФОП ОСОБА_1 
25.02.2026 представником ОСОБА_1 було направлено адміністративний позов до Миколаївського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області №167214290707 від 04.02.2026. 
27.02.2026 ухвалою судді Миколаївського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним вище позовом. На момент розгляду протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, рішення в адміністративній справі не прийнято. Таким чином, сума грошового зобов`язання ФОП ОСОБА_1 є неузгодженою.
Порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків, засвідчене податковим органом внаслідок податкової перевірки, може утворювати закінчений склад винного і караного правопорушення лише за умови та з моменту наявності узгоджених податкових повідомлень-рішень, що підтверджуватимуть наведені факти.
Таким чином, до закінчення процедури оскарження податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі акта перевірки, результати перевірки не можуть бути підставою для висновків щодо наявності в діях відповідальних осіб порушень вимог податкового законодавства.
Відповідно до змісту п.86.1.ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Відповідно до практики Верховного Суду, згідно з якою неодноразово наголошувалось на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, який фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність. В силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню. Зазначена правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №П/811/2893/14.
Згідно зі статтею 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Аналогічного роду положення закріплено і уст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Отже, вищевказані недоліки, наявні в протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути усунуті судом.
Особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення формально підійшла до з`ясування всіх істотних обставин у справі, а тому наведені вище обставини позбавляють суд можливості всебічно і повно з`ясувати обставини справи, а відтак вирішити справу у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Проаналізувавши викладені обставини та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з причини відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 222, 245, 256, 278 КУпАП, суд, 
П О С Т А Н О В И В : 
Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.155-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Суддя В.Л.Лященко