Справа № 344/5145/26
Провадження № 2/347/778/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області, в складі:
головуючої судді: Крилюк М.І.,
секретаря: Лазорик Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В:
Представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 10.07.2025 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавцем/позивачем) та ОСОБА_1 (позичальником/відповідачем) було укладено кредитний договір (оферту) № 10.07.2025-100001713.
Згідно з умовами договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн строком на 189 днів, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 10.07.2025. Датою повернення кредиту визначено 14.01.2026. Умовами договору передбачено фіксовані процентні ставки (1% на день у перші періоди та 0,5% у наступні), а також комісії за надання кредиту та його обслуговування. Продовження строку кредитування договором не передбачено.
Кредитодавець виконав свої зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Натомість відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 17 400 грн, яка складається з основного боргу, процентів, комісій та неустойки.
Позивач також зазначає, що відповідач частково визнав борг, здійснивши платіж у розмірі 1680 грн 30.07.2025, що враховано при розрахунку заборгованості. Кредитний договір було укладено в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та з використанням системи BankID, що підтверджує належну ідентифікацію позичальника та акцепт умов договору.
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 10.07.2025-100001713 від 10.07.2025 у розмірі 17 400 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило.
З огляду на зазначене, суд встановив, що відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за відсутності відповідача із можливістю винесення заочного рішення.
На підставі статті 281 ЦПК України, ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2026 року було постановлено здійснити заочний розгляд даної цивільної справи.
Суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши обґрунтованість заявлених позовних вимог та оцінивши їх відповідність нормам чинного законодавства, доходить висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:
Як вбачається з письмових доказів, поданих позивачем та долучених до матеріалів справи, зокрема копії пропозиції про укладення кредитного договору (а.с.23-29) № 10.07.2025-100001713 від 10.07.2025, між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавцем/позивачем) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір.
Відповідно до умов зазначеного договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн строком на 189 днів, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 10.07.2025 (додаток № 8). Датою повернення кредиту визначено 14.01.2026. Умовами договору передбачено фіксовані процентні ставки (1% на день у перші періоди користування кредитом та 0,5% – у наступні), а також комісію за надання кредиту та комісію за його обслуговування (додаток № 3). Продовження строку кредитування договором не передбачено.
З наданого розрахунку заборгованості (додаток № 5) вбачається, що позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, тоді як відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 17 400 грн, яка складається з основного боргу, процентів, комісій та неустойки.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач частково визнав борг, здійснивши платіж у розмірі 1680 грн 30.07.2025, що підтверджується платіжним документом (додаток № 8) та враховано позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості (додаток № 5).
Як убачається зі скриншоту проходження ідентифікації (додаток № 6) та матеріалів договору (додаток № 3), кредитний договір укладено в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора Е951 та з використанням системи BankID, що свідчить про належну ідентифікацію відповідача та акцепт ним умов договору.
Інших доказів, які б спростовували наведені позивачем обставини або підтверджували належне виконання відповідачем своїх зобов`язань, до суду не подано.
З урахуванням викладеного, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з цим з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 10.07.2025-100001713 від 10.07.2025 у розмірі 17 400 грн.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронна ідентифікація — це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, яка забезпечує однозначне встановлення особи. Ідентифікація може здійснюватися як на підставі документів на матеріальних носіях, так і за допомогою електронних даних.
Статтею 14 зазначеного Закону передбачено, що електронна ідентифікація здійснюється із застосуванням відповідних засобів електронної ідентифікації згідно зі схемами, затвердженими Кабінетом Міністрів України, що надає електронним підписам та правочинам належну юридичну силу.
Згідно із Законом України «Про електронну комерцію» визначено правові засади укладення електронних правочинів. Відповідно до частин 1, 3, 6 статті 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції (оферти) та її прийняття (акцепту), який може бути здійснений, зокрема, шляхом вчинення дій, що підтверджують згоду з умовами договору.
ОСОБА_1 10.07.2025 підписав Пропозицію про укладення кредитного договору № 10.07.2025-100001713 та заявку на отримання кредиту із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а також із застосуванням системи BankID, що підтверджується наданими доказами, зокрема скриншотом проходження ідентифікації (додаток № 6). Вказане свідчить про його ознайомлення з умовами договору, їх прийняття та належне укладення договору.
Відповідно до умов кредитного договору № 10.07.2025-100001713 від 10.07.2025 (додаток № 3), позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн строком на 189 днів з кінцевою датою повернення 14.01.2026. Факт перерахування кредитних коштів підтверджується квитанцією від 10.07.2025 (додаток № 8).
ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи. Водночас, як вбачається з розрахунку заборгованості (додаток № 5), ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду утворилась заборгованість у розмірі 17 400 грн, що складається з: 6000 грн — основна сума боргу, 7560 грн — нараховані проценти, 840 грн — комісія та 3000 грн — неустойка.
При цьому матеріалами справи підтверджується часткове визнання відповідачем боргу, а саме здійснення платежу у розмірі 1680 грн від 30.07.2025 (додаток № 8), що було враховано позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості.
Вказана заборгованість відповідачем не спростована, доказів її повного погашення або заперечень щодо розрахунку суду не надано.
Відповідно до статей 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1048–1054 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, у встановлений строк і у визначений спосіб. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше прямо не передбачено договором або законом.
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню саме у цей строк. Невиконання або неналежне виконання зобов`язання, відповідно до статті 610 ЦК України, є його порушенням, що тягне за собою застосування правових наслідків, передбачених договором або законом.
Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків, сплата процентів, а також інші заходи відповідальності, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику у строк та в порядку, що визначені договором.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірах та на умовах, встановлених договором.
Отже, у разі порушення позичальником своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, він зобов`язаний сплатити кредитодавцю не лише основну суму боргу, але й нараховані проценти, комісію та неустойку, передбачені умовами договору.
З урахуванням викладеного, оцінивши надані докази у їх сукупності відповідно до статті 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 10.07.2025-100001713 від 10.07.2025 у розмірі 17 400 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 2 662 гривні 40 копійок.
На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 12, 13, 80, 81, 89, 141, 263, 265, 268, 274–279, 280–282 ЦПК України, суд —
В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № 10.07.2025-100001713 від 10.07.2025 у розмірі 17 400 (сімнадцять тисяч чотириста) гривень, а також судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк