ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 березня 2026 року 	м.Суми	

Справа №587/2432/23 
Номер провадження 22-ц/816/205/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Собини О. І. , Черних О. М. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 ,
правонаступник ОСОБА_3 – ОСОБА_4 ,
третя особа – приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Сумської області Хоменко Оксана Володимирівна,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представників правонаступника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 – адвокатів Рижова Сергія Євгеновича та Сукач Лариси Степанівни на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 21 березня 2025 року в складі судді Степаненко О.А., постановлену в м. Суми, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 21 березня 2025 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Роз`яснено позивачці, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, вона має право звернутися до суду повторно.
Відмовлено у задоволенні вимог представників ОСОБА_3 у стягненні витрат за надання професійної правничої допомоги за їх необґрунтованістю.
В апеляційній скарзі представник правонаступника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 – адвокат Рижов С.Є. просить ухвалу в частині відмови у компенсації витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з позивача на користь ОСОБА_4 46100 грн. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 не є стороною оспорюваного правочину, не є спадкоємицею жодної із сторін, не є заінтересованою особою, тобто її права не порушені, проте за понад два роки розгляду справи, постійно зловживаючи процесуальними правами, позивачка створила умови, за яких відповідач був вимушений нести витрати за надання правничої допомоги внаслідок необґрунтованих дій позивачки. Також адвокат заявив орієнтовний розмір витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, який становить 5000 грн, а доданими письмовими доказами підтверджуються витрати відповідачки у розмірі 7500 грн, а її правонаступника – у розмірі 7500 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 – адвокат Сукач Л.С. просить ухвалу в частині відмови у компенсації витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з позивача на користь ОСОБА_4 13000 грн. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 було відомо про оспорюваний правочин від 26 січня 2001 року, позивачка до вересня 2023 року його не оспорювала, доказів проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 не надала, тобто заявниця не має жодного відношення до подарованого майна, проте зловживаючи процесуальними правами звернулась до суду, внаслідок чого понесені витрати на правничу допомогу.
Ухвала Сумського районного суду Сумської області від 21 березня 2025 року в частині залишення позову без розгляду не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
У відзиві на апеляційну скаргу представниця ОСОБА_1 – адвокат Служенко О.В. просить скарги залишити без задоволення, а ухвалу в оскаржуваній частині – без змін. Вважає, що представники не довели які саме дії позивачки були необґрунтованими, а доводи про штучний характер спору з`явились лише в апеляційних скаргах і не були предметом розгляду суду першої інстанції.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року залучено до участі у справі ОСОБА_4 , який є правонаступником ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після залучення правонаступника відповідачки адвокатом Рижовим С.Є. надано ордер на представництво інтересів ОСОБА_4 в апеляційному суді від 16 лютого 2026 року, копію договору № 2099-Р/26 про надання професійної правничої допомоги від 16 лютого 2026 року, квитанцію про сплату ОСОБА_4 7500 грн витрат за надану правничу допомогу та розрахунок вартості понесених витрат на вказану суму.
Адвокат Сукач Л.С. не надала доказів представництва інтересів ОСОБА_4 в апеляційному суді.
Представниця ОСОБА_1 – адвокат Служенко О.В. заперечила проти компенсації ОСОБА_4 понесених ним 7500 грн витрат за надану адвокатом Рижовим С.Є. правничу допомогу в апеляційному суді, а також 7500 грн сплачених ОСОБА_3 за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, вказавши на неспівмірність розміру заявлених витрат складності справи та виконаних адвокатом робіт, завищення вартості робіт, відсутності конкретизації змісту виконаних робіт. Крім того, не надано доказів сплати ОСОБА_3 на користь адвоката 5000 грн заявлених в апеляційній скарзі витрат, тобто ці витрати є недоведеними.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у компенсації витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про стягнення судових витрат у розмірі 46100 грн, пов`язаних із правовою допомогою, адвокат Рижов С.Є. не зазначив, які дії позивачки були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду. Адвокат Сукач Л.С. також не зазначила, які дії позивачки були необґрунтованими. На думку суду, відсутні підстави для визнання дій позивачки необґрунтованими, оскільки звернення до суду за захистом порушеного права, а також дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання процесуальними правами, а дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачкою витрати на правову допомогу.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками місцевого суду з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі залишення позову без розгляду передбачено ч. 5 ст. 142 ЦПК України, згідно з якою у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадку, встановленому ч. 5 ст. 142 ЦПК України, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (ч. 6 ст. 142 ЦПК України).
Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Водночас, ЦПК України не містить правових норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача.
Виходячи із системного тлумачення положень ч. 5, ч. 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які доводять зловживання процесуальними правами.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 грудня 2022 року у справі № 910/12184/20, зазначив, що:
- обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною четвертою статті 202, пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;
- право позивача як особи, що подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з цим наявні підстави для вирішення питання щодо покладення відповідних судових витрат на позивача;
- неявка повноважного представника позивача, належно повідомленого про час і місце розгляду справи, у судове засідання у разі неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності та неповідомлення причин такої неявки можуть кваліфікуватися як необґрунтовані дії у розумінні частини п`ятої статті 130 ГПК України. При цьому саме на позивача покладається обов`язок доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій.
У цій справі підставою залишення позову без розгляду стала повторна неявка позивачки та неподання нею заяви про розгляд справи за її відсутності. У цій частині ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалася, а отже, позивачка погодилась з підставами залишення її позову без розгляду. Відтак, до спірних правовідносин підлягає застосуванню наведений правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 грудня 2022 року у справі № 910/12184/20 щодо покладення на позивача обов`язку доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій. ЦПК України містить тотожні норми права, а тому згаданий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
У цій справі позивачка не довела неможливості вчинення нею відповідних процесуальних дій. Так, звернувшись до суду з позовом, заявниця створила відповідачці ОСОБА_3 , а після її смерті правонаступнику ОСОБА_4 умови, які викликали необхідність укладення ними договорів про надання правничої допомоги, витрачання власного часу та коштів на це, подання адвокатами процесуальних документів у справі, їх участь у судових засіданнях, вчинення інших оплатних процесуальних дій, а результатом є залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивачки після розгляду справи судом протягом понад 2 років. Вказане свідчить про те, що позивачка вийшла за межі дійсного змісту свого права та вчинила необґрунтовані дії, чим порушила охоронюваний законодавством баланс між сторонами спору, який має на меті забезпечення збереження майнових прав та інтересів сторони, яка потерпає від фінансових збитків.
Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17 (провадження № 61-6076св21) зазначив, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю потрібно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
У постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18) Верховний Суд зазначив, що залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами. Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.
Наведеного вище суд першої інстанції не врахував та зробив помилковий висновок, що відповідачка не має права на компенсацію їй витрат на правничу допомогу, не врахувавши при цьому у сукупності поведінку позивачки, тривалість розгляду справи судом, вчинення відповідачкою дій з метою захисту своїх прав під час розгляду цієї справи по суті та помилково поклав увесь тягар доказування необґрунтованості дій позивачки на відповідачку, не дослідивши фактичні обставини справи та не врахувавши, за яких умов суд залишив без розгляду позов.
Також суд першої інстанції не врахували правові висновки, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц, від 21 грудня 2020 року у справі № 484/146/16-ц, від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18, від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17 щодо обов`язку учасників справи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами.
Отже понесені відповідачкою, а згодом її правонаступником витрати за надану адвокатами правничу допомогу підлягають компенсації за рахунок позивачки.
Матеріалами справи підтверджується, що під час розгляду справи в суді першої інстанції правничу допомогу ОСОБА_3 надавав адвокат Рижов С.Є. на підставі ордеру від 27 вересня 2023 року (т. 1 зворот а.с. 112), договору про надання правової допомоги №1955-Р/23 від 22 вересня 2023 року (т. 2 зворот а.с. 56). Розмір понесених витрат на суму 46100 грн міститься у відповідному розрахунку від 18 березня 2025 року (т. 2 зворот а.с. 57), а квитанціями на суми 30000 грн, 11600 грн та 4500 грн підтверджується їх оплата Салогуб М.І. на користь адвоката (т. 2 а.с. 58). Актом від 17 березня 2025 року засвідчено приймання-передачу наданих послуг до договору № 1955-Р/23 від 22 вересня 2023 року (т. 2 зворот а.с. 58).
Під час розгляду справи в суді першої інстанції правничу допомогу ОСОБА_3 також надавала адвокат Сукач Л.С. на підставі ордеру від 09 грудня 2024 року (т. 2 а.с. 8), договору про надання правової допомоги № 9 від 07 грудня 2024 року (т. 2 а.с. 69). Квитанціями від 04 грудня 2024 року на суму 3000 грн (т. 2 а.с. 70) та 10000 грн (т. 2 а.с. 71) підтверджується їх оплата Салогуб М.І. на користь адвоката.
Під час розгляду справи в апеляційному суді правничу допомогу ОСОБА_3 надавав адвокат Рижов С.Є., за що відповідачка 02 квітня 2025 року сплатила йому 7500 грн згідно з відповідним розрахунком розміру витрат від 23 лютого 2026 року.
Після залучення судом правонаступника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 останній уклав з адвокатом Рижовим С.Є. договір № 2099-Р/26 про надання професійної правничої допомоги від 16 лютого 2026 року, на представництво інтересів в апеляційному суді адвокат видав ордер від 16 лютого 2026 року, склав розрахунок розміру витрат від 23 лютого 2026 року на суму 7500 грн, а квитанцією від 17 лютого 2026 року підтверджується сплата правонаступником адвокату 7500 грн.
Під час розгляду справи в апеляційному суді адвокат Сукач Л.С. повідомила, що договір з ОСОБА_4 про надання йому правничої допомоги був розірваний у квітні 2025 року. Відповідний договір в матеріалах справи відсутній.
Адвокат Рижов С.Є. під час розгляду справи в суді першої інстанції склав відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 114), ознайомився з матеріалами справи (т. 1 а.с. 167) та взяв участь у 10 судових засіданнях (т. 1 а.с. 173, 196, 212, 225, т. 2 а.с. 10, 35, 45, 51, 59, 72). Під час апеляційного перегляду справи адвокат підготував апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 80).
Адвокат Сукач Л.С. під час розгляду справи в суді першої інстанції ознайомилась з матеріалами справи (т. 2 а.с. 18) та взяла участь у 5 судових засіданнях (т. 2 а.с. 10, 35, 51, 59, 72). Також адвокат склала апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 85).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України).
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
З огляду на те, що адвокатом Рижовим С.Є. в суді першої та апеляційній інстанції дійсно надавалась правнича допомога відповідачці за її життя та її правонаступнику, адвокат складав процесуальні документи, брав участь у судових засіданнях, тому колегія суддів вважає, що співмірною із складністю вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт буде компенсація правонаступнику відповідачки у порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України за рахунок позивачки витрат за надану правничу допомогу у розмірі 8000 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 3000 грн за розгляд справи в апеляційному суді.
За надану відповідачці за її життя адвокатом Сукач Л.С. правничу допомогу в суді першої інстанції, зокрема за участь у судових засіданнях, колегія суддів вважає, що співмірною із складністю вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт буде компенсація правонаступнику відповідачки за рахунок позивачки витрат за надану правничу допомогу у порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України в розмірі 4000 грн. Докази понесених витрат за надану правничу допомогу в апеляційному суді в матеріалах справи відсутні.
Керуючись статтями 133, 141, 142, 367, 368, 374, 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційні скарги представників правонаступника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 – адвокатів Рижова Сергія Євгеновича та Сукач Лариси Степанівни задовольнити частково.
Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 21 березня 2025 року в частині відмови у стягненні витрат за надану правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 8000 грн за надану адвокатом Рижовим Сергієм Євгеновичем правничу допомогу в суді першої інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 4000 грн за надану адвокатом Сукач Ларисою Степанівною правничу допомогу в суді першої інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 3000 грн за надану адвокатом Рижовим Сергієм Євгеновичем правничу допомогу в апеляційному суді.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: О. І. Собина 

О. М. Черних