ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 608/899/25	Головуючий у 1-й інстанції Запорожець Л.М. 	
Провадження № 33/817/180/26 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Квятковського Д.В. 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Квятковського Д.В., на постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 березня 2026 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, ОСОБА_1 17.04.2025 року о 02:12:00 в селищі Нагірянка, Чортківського району, дорога С201601 (Нагірянка - Шупарка) 1 км 100м, керував транспортним засобом RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 UIML номер ARMK 0282 (повірка дійсна до 04.06.2025) відмовився, після чого огляд проводився в КНП «Чортківська ЦМЛ», що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння 156 від 17.04.2025, чим порушив п.2.9 а ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Квятковський Д.В., вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що оскаржувана постанова є неправомірною та необґрунтованою. 
Зазначає, що відеозаписи, наявні у матеріалах справи, не підтверджують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вказує, що на них зафіксовано лише перебування ОСОБА_1 в автомобілі, а не рух автомобіля під його керуванням; не момент початку руху; не момент зупинки транспортного засобу поліцейськими та не безпосереднє виконання ним функцій водія під час руху.  На переконання апелянта, саме по собі перебування особи в автомобілі, у тому числі на місці водія, не тотожне керуванню транспортним засобом. 
Вказує, що суд першої інстанції фактично зробив висновок висновок про вину ОСОБА_1 лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, висновку медичного огляду та розписки, однак, на думку апелянта, сам протокол не може підміняти належні, допустимі та достатні докази об`єктивної сторони правопорушення.
Також вказує, що висновок медичного огляду від 17.04.2025 та розписка ОСОБА_1 про зобов`язання не керувати транспортним засобом протягом 24 годин не доводять факту керування транспортним засобом саме у той час і в тому місці, які зазначені в протоколі. 
Окрім того, звертає увагу суду, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводу захисту про відсутність у матеріалах справи документів на прилад DRAGER ALCOTEST 5820, яким здійснювався огляд у закладі охорони здоров`я.
Крім того, вказує на відсутність в матеріалах справи акта медичного огляду, на підставі якого видано висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, а тому висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, затвердженої наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 і вважаються недійсними. 
Просить скасувати постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Заслухавши апелянта - захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Квятковського Д.В. який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, відповідно до вимог п. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 302821 від 17.04.2025, ОСОБА_1 17.04.2025 року о 02:12:00 в селищі Нагірянка, Чортківського району, дорога С201601 (Нагірянка - Шупарка) 1 км 100м, керував транспортним засобом RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 UIML номер ARMK 0282 (повірка дійсна до 04.06.2025) відмовився, після чого огляд проводився в КНП «Чортківська ЦМЛ», що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння 156 від 17.04.2025, чим порушив п.2.9 а ПДР України.
З відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, протокол підписаний без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати єдиним та безперечним доказом вчинення правопорушення, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вказаний процесуальний документ об`єктивно підтверджений іншими доказами по справі, які були досліджені як судом першої, так і апеляційної інстанцій. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не лише протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи. 
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є відеозапис з нагрудних камер та відеореєстратора із службового автомобіля працівників патрульної поліції. 
Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований автореєстратором транспортного засобу працівників поліції, зафіксовано рух автомобіля RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 , під час комендантської години, введеної у зв`язку з дією на території України воєнного стану, після чого вказаний транспортний засіб було зупинено працівниками поліції.
Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу поліцейським повідомлено водієві ОСОБА_1 причину зупинки, перевірено його документи та повідомлено водієві про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці, на що останній відмовився, однак виявив бажання пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я та був доставлений працівники поліції в медичний заклад.
За результатами проведеного в КНП "ТОМЦСНЗ" ТОР лікарем огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був складений висновок щодо перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, що в свою чергу стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому, суд зазначає, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем.
Таким чином, твердження захисника про те, що його підзахисний ОСОБА_1 не керував траспортним засобом RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 , спростовуються переглянутими відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції. Так, як вбачається із відеозапису, що саме ОСОБА_1 був водієм вказано автомобіля, оскільки саме він знаходився за кермом транспортного засобу. 
Тому, заперечення апелянтом факту керування та зупинки транспортного засобу розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.
Дані обставини також стверджуються рапортом інспектора поліції від 17.04.2025 р. (а.с. 7)
Суд враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності зі всіма наявними доказами.
Твердження захисника про те, що в матеріалах справи відсутній акт медичного огляду ОСОБА_1 . Суд до уваги нге приймає, оскільки оскільки згідно положенням розділу ІІІ Інструкції Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.
Також розділом ІІІ Інструкції передбачено, що висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. 
Поліцейським до матеріалів справи адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 долучено висновок щодо результатів медичного огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, тобто дотримано вимог Інструкції.
Крім того, із наявних відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 жодних зауважень щодо технічного стану приладу в медичному закладі не висловлював і прохання перевірити його сертифікацію чи калібрування не заявляв. Відомостей про те, що сторона захисту зверталась з відповідним клопотанням про надання їй необхідних документів на Alcotest 7510 UIML до органу поліції не надано. Не зверталася сторона захисту з відповідним клопотанням ані до суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду справи. 
Тому зазначені доводи сторони захисту не беруться судом апеляційної інстанції до уваги.
З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року №1103.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.
Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Квятковського Д.В. залишити без задоволення, а постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя