Справа № 739/138/26
Провадження № 2/739/298/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

22 квітня 2026 року          м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого – судді Чепурка В.В.,
за участі: 
секретаря судового засідання – Лукаш Н.Я.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина
Стислий виклад позицій учасників справи
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі – позивач), діючи через свого представника – Усенка М.І., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №1080543 від 26 жовтня 2023 року в розмірі 112 444 грн. 00 коп.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримав від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» кредит у розмірі 18 000 грн. 00 коп. Договір було укладено в електронній формі, відповідач підписав його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Сам договір після його укладення був розміщений в особистому кабінеті відповідача, при цьому останньому були перераховані кошти згідно пункту 2.1 договору на його платіжну картку. У подальшому 21 червня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем було укладено договір факторингу №21062024, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 112 444 грн. 00 коп., з яких: 18 000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту та 94 444 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками, яка й підлягає стягненню на користь позивача.
Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, при цьому подав клопотання про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи з винесенням заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча викликався до суду належним чином, зокрема як шляхом надіслання повістки про виклик за адресою його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, так і шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України. За таких обставин, відповідно до пункту 4 частини сьомої статті 128, статті 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду. При цьому останній заяв по суті справи та про розгляд справи без його участі до суду не подав.
Заяви та клопотання учасників справи
В матеріалах справи містяться клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи і винесення судом заочного рішення, а також про витребування доказів.
Інших заяв та клопотань від представника позивача та відповідача не надходило.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 27 січня 2026 року, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку загального позовного провадження, при цьому відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та зустрічного позову.
Ухвалою суду від 23 лютого 2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
Ухвалою суду від 24 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У зв`язку з розглядом справи у порядку загального позовного провадження, враховуючи, те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, відзиву на позов та заяви про розгляд справи без його участі не подав, беручи до уваги позицію представника позивача, суд ухвалив здійснити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення.
Зважаючи на неявку у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
2. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи
Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено, 26 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №1080543, відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало відповідачу на строк 360 днів кредит у розмірі 18 000 грн. 00 коп. (а.с. 9-13).
Вказаний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора (а.с. 12) та шляхом обміну електронними повідомленнями, що передбачено положеннями статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові, винесеній 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.
Сторонами кредитного договору було погоджено стандартну процентну ставку у розмірі 2,2% (пункти 1.5.1). 
При цьому відповідач зобов`язався здійснити погашення заборгованості за кредитним договором та процентів за користування кредитом згідно графіку платежів, тобто до 20 жовтня 2024 року (пункт 5.1) (а.с. 10).
Як вбачається, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» належним чином виконало свої зобов`язання перед відповідачем згідно вказаного кредитного договору, перерахувавши кредитні кошти на картку відповідача, що підтверджується як повідомленням платіжної системи ТОВ «ПЕЙТЕК», так і витребуваними судом з АТ «ПриватБанк» відомостями про надходження на рахунок відповідача 26 жовтня 2023 року грошових коштів у сумі 18 000 грн. 00 коп. (а.с. 24, 60).
Незважаючи на визначені договором порядок та строки повернення кредиту відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, згідно складеного представником ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» розрахунку, у відповідача перед даним товариством станом на 21 червня 2024 року виникла заборгованість за вказаним договором у розмірі 112 444 грн. 00 коп., з яких: 18 000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту та 94 444 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками, яка й підлягає стягненню на користь позивача (а.с. 24-28).
Суд погоджується з даним розрахунком в частині розміру заборгованості за тілом кредиту, оскільки в цій частині розрахунок підтверджується дослідженими судом доказами.
Оцінюючи доводи позивача про наявність у відповідача за кредитним договором №1080543 заборгованості зі сплати процентів, суд враховує наступне.
Так, на момент укладення вказаного вище кредитного договору сторонами у справі дійсно було погоджено сплату відповідачем процентів за користування кредитом у розмірі 2.2% на день протягом строку користування кредитом, а також можливість сплати зниженої процентної ставки у розмірі 1,76% на день за умови сплати відповідачем протягом трьох календарних днів після 25 листопада 2023 року, чого відповідачем здійснено не було.
При цьому, 24 грудня 2023 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (далі – Закон України №3498-ІХ), яким, серед іншого, внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII (далі – Закон України №1734-VIII).
Так, частиною п`ятою статті 8 Закону України №1734-VIII, яка визначає реальну річну процентну ставку, денну процентну ставку та загальну вартість кредиту для споживача, передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому пунктом 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII було передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже, з 26 жовтня 2023 року до 21 квітня 2024 року, відповідач був зобов`язаний сплачувати проценти у розмірі 2,2% на день, а з 22 квітня по 21 червня 2024 року, тобто по останній день нарахування процентів, розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1,5%.
Наведені вище положення закону поширюють свою дію не лише на кредитні договори, укладені після набрання цими законодавчими положеннями чинності, а й на всі кредитні договори, які були укладені до набрання чинності відповідним законом в тій частині, яка стосується нарахування процентів у період дії нового закону.
Вирішуючи питання щодо розміру процентів, які відповідач був зобов`язаний сплачувати за кредитним договором №1080543 суд, з урахуванням викладеного вище, зазначає, що за період з 26 жовтня 2023 року по 21 квітня 2024 року, тобто протягом перших 179 днів користування кредитними коштами відповідач був зобов`язаний сплачувати 2,2% на день, або ж загалом 393,8% (179 х 2,2%). При цьому за період з 22 квітня по 21 червня 2024 року, тобто протягом 61 дня, відповідач був зобов`язаний сплачувати 1,5% на день, або ж загалом 91,5 % (61 х 1,5%). 
Відповідно за весь період користування кредитним коштами на підставі кредитного договору №1080543 з 26 жовтня 2023 року по 21 червня 2024 року відповідач зобов`язаний сплатити 485,3% (393,8%+91,5%) від суми заборгованості.
Отже, розмір процентів, які відповідач зобов`язаний сплати згідно вказаного кредитного договору за період з 26 жовтня 2023 року по 21 червня 2024 року становить 87 354 грн. 00 коп. (18 000 грн. 00 коп. х 485,3%).
Відповідна загальна суму заборгованості відповідача за кредитним договором №1080543 з 26 жовтня 2023 року по 21 червня 2024 року становить 105 354 грн. 00 коп. (18 000 грн. 00 коп. + 87 354 грн. 00 коп.).
21 червня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем було укладено договір факторингу №21062024, відповідно до якого та згідно витягу з реєстру боржників від 21 червня 2024 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1080543 (а.с. 29-35).
Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
 Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належний йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом статті 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до частини другої статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що у відповідача за договором про споживчий кредит №1080543 від 26 жовтня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 105 354 грн. 00 коп., при цьому право вимоги за вказаними договором на час розгляду справи належить позивачу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково та стягнення зазначеної заборгованості з відповідача на користь позивача.
Судові витрати
Позивачем здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 662 грн. 40 коп. та заявлено витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп., при цьому відповідачем судові витрати не здійснювалися.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, у розмірі 2 494 грн. 53 коп. (105 354 грн. 00 коп. х 2 662 грн. 40 коп. / 112 444 грн. 00 коп.).
З приводу доводів представника позивача про здійснення витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 8 000 грн. 00 коп., суд враховує, що пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається, представник позивача у позовній заяві зазначено про здійснення судових витрат у розмірі 8 000 грн. 00 на надання правничої допомоги, на підтвердження чого надано копію договору від 01 липня 2025, на підставі якого така допомога надавалася, копію акту надання послуг та копію детального опису наданих послуг.
Водночас, в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджували б оплату позивачем професійної правничої допомоги на суму 8 000 грн. 00 коп., у зв`язку з чим підстави для стягнення вказаної суми коштів з відповідача на користь позивача в якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 81-83, 141, 258-259, 263-268, 273, 280-289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит №1080543 від 26 жовтня 2023 року в розмірі 105 354 (сто п`ять тисяч триста п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати у розмірі 2 494 (дві тисячі чотириста дев`яносто чотири) гривні 53 копійки.
Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, який має право подати її до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду у загальному порядку в тридцятиденний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ – 35234236, місцезнаходження: Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1. 
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя           В.В. Чепурко