Україна
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

провадження № 2/361/557/25, cправа № 361/1680/25 
09.12.2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
«09» грудня 2025 року м.Бровари Київської області
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого - судді Василишина В.О.,
за участю секретаря судових засідань – Бас Я.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,
в с т а н о в и в:
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з понесені судові витрати.
В обґрунтування вимог зазначається, що сторони у справі перебували у фактичних шлюбних відносинах.
Від спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Впродовж тривалого часу відповідач свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує повноцінним харчуванням, належним медичним обслуговуванням, не формує у дитини культурно-гігієнічних навичок, не спілкується та не навідує дочку. Всі питання щодо виховання та матеріального утримання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки відповідача. З підстав позбавлення батьківських прав позивач звернулася до суду. 
Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 
Ухвалою суду від 19 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 
У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 не з`явилася, 09 грудня 2025 року її представник ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомлені. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області як орган опіки та піклування у судове засідання представника не направив, 17 березня 2025 року до суду надійшло клопотання від міського голови Сапожка І.В. про розгляд справи у відсутність представника виконкому.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням викладеного, а також за згодою позивача суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Бровари Київської області народилася ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого 10 жовтня 2018 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_5 .
08 червня 2024 року ОСОБА_5 , 23 червня 1996 року зареєструвала шлюб з 
 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим змінила прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. З
Відповідно до довідки № 185 від 25 грудня 2024 року, виданої Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Вулик» Броварської міської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зарахована і значиться в списках закладу дошкільної освіти (ясла-садку) комбінованого типу «Вулик» Броварської міської ради Броварського району Київської області з 31 серпня 2021 року. Зі слів мами та вихователів, протягом перебування дитини в ЗДО «Вулик», тато ОСОБА_2 не був присутній на заходах та не приймає участі в житті дитини в закладі. Дитину приводять у групу та забирають з групи тільки мама ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_6 . Протягом всього часу перебування дитини у закладі мама та вітчим приймають активну участь в житті закладу та дитини, відвідують всі заходи, піклуються дитиною. Дитина відповідає взаємністю та дуже прив`язана до мами та вітчима. 
Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 03 лютого 2025 року біологічний батько дитини, ОСОБА_3 , 2018 року народження, - ОСОБА_2 , 1993 року народження, участі у вихованні та матеріальному забезпечення доньки не приймає.
Відповідно до висновку від 09 червня 2025 року орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Висновок мотивований тим, що батько протягом п`яти років свідомо ухилявся від виконання батьківських обов`язків та нехтування ними, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її життям, не спілкувався з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не забезпечував медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток для складову виховання, не виявляв інтересу до внутрішнього світу дитини, матеріально доньку не утримував.
Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 15 Постанови визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 
18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.
У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
При розгляді даної справи по суті встановлено, що відповідач свідомо та умисно впродовж тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та взагалі не цікавиться та не спілкується з донькою, в тому числі не приймає жодної матеріальної участі в її утриманні. Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав є достатньо обґрунтованим, а тому суд погоджується з ним. 
Відповідно до положень статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналогічна за змістом норма закріплена у статті 180 СК України.
Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України).
Відповідно до частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частини перша та друга статті 181 СК України).
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частиною першою статті 183 СК України).
Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). При винесенні рішення у цій частині судом враховується рівність обов`язку батьків щодо утримання ними дитини, а також положення діючого законодавства, яким визначено, що аліменти у розмірі 1/4 частини доходів можуть бути стягнуті судом у порядку наказного (безспірного) провадження, що є фактичним законодавчим визначенням оптимального і звичайно прийнятого розміру аліментів на дитину.
Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
Позивач звернулася до суду із даним позовом 14 лютого 2025 року.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість даного позову та його задоволення. 
Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі – 1 211 грн. 20 коп. та на користь держави за вирішення питання про стягнення судового збору у розмірі – 1 211 грн. 20 коп. 
Керуючись статтями 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області, 
в и р і ш и в:
Позов - задовольнити.
Позбавити батьківських прав  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
Роз`яснити ОСОБА_2 положення статті 169 Сімейного кодексу України про те, що він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після усунення умов, які стали підставою для позбавлення його батьківських прав й за умови, що дитина за той час не буде усиновлена, а також якщо на час вирішення питання судом про поновлення батьківських прав дитина не досягне повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судовий збір у розмірі - 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Стягувати з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , 
 ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Аліменти на дитину підлягають стягненню починаючи з – 14 лютого 2025 року. 
Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину за один місяць підлягає негайному виконанню. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір у розмірі - 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.О.Василишин