Справа № 127/8420/26
Провадження № 1-кп/127/218/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у спрощеному провадженні кримінальне провадження, за обвинуваченням:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ковалівка, Немирівського району, Вінницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , неодруженого, маючого середню освіту, військовослужбовця, раніше неодноразово судимого, востаннє: 21.01.2022 вироком Крижопільського районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 390 КК України, до покарання у виді 1 (одного) року 7 (семи) місяців позбавлення волі, 
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12025025030000178 від 22.11.2025 року, –
ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_2 , кулеметник 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 13 стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_3 у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. З Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ст. ст. 6, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
ОСОБА_2 , маючи умисел на незаконне придбання психотропних речовин, 21.11.2025 приблизно о 17:00 год, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, незаконно придбав, шляхом знахідки на землі перебуваючи у парку «Вишенський», що у м. Вінниця поліетиленовий пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною обіг якої заборонено - PVP, масою 0,3107 г, який розпочав зберігати при собі достовірно розуміючи що всередині знаходиться психотропна речовина.
Цього ж дня, близько 18:26 год, по вул. К. Василенка, 19-А в місті Вінниця, ОСОБА_2 був зупинений працівниками сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, в ході спілкування з якими, усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на зберігання психотропної речовини, будуть викриті, повідомив останнім, що зберігає при собі психотропну речовину.
В подальшому, в ході огляду місця події, ОСОБА_2 добровільно видав працівникам поліції, з лівої внутрішньої кишені куртки, особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - PVP, масою 0,3107 г.
Таким чином, ОСОБА_2 , вчинив кримінальний проступок передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.
Відповідно до частини другої статті 381 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України, до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості. 
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_2 подав заяву, складену у присутності адвоката ОСОБА_3 , згідно якої, обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу про вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснюється.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, суд вважає, що встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, та докази на підтвердження встановлених судом обставин, долучені до обвинувального акту, доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Суд кваліфікує дії  ОСОБА_2  за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено:
- відповідно до довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», вих. № 31/11952 від 04.12.2025 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даними архіву лікарні, картотеки поліклінічного відділення з денним стаціонаром та стат. відділу станом на 02.12.2025 року на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною, нейрохірургічною та наркологічною допомогою не звертався;
- згідно довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», вих. № 2045 від 21.11.2025 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами медичного огляду від 21.11.2025, проведеного о 19 год 50 хв, перебував у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання LPVP – солей;
- згідно характеристики за місцем проживання, виданої начальником МКП «УК «Київська», вих. 610 від 02.12.2026, на ОСОБА_2 за час проживання скарг та нарікань не надходило, компрометуючих матеріалів не надходило;
- відповідно до вимоги про судимість відносно ОСОБА_2 вбачається, що останній раніше неодноразово судимий, 21.01.2022 вироком Крижопільського районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 390 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 7 (сім) місяців. 21.08.2023 звільнений по відбуттю строку покарання;
- згідно службової характеристики, наданої командиром 13 стрілецької роти 5 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_2 зарекомендував себе як військовослужбовець, який до виконання службових обов`язків відносився задовільно. За період служби за військовослужбовцем корупційних правопорушень не обліковано. Схильний до вживання алкоголю, притягався до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. До кримінальної відповідальності не притягався.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_2 : раніше неодноразово судимий; кримінальне правопорушення вчинив у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання LPVP – солей; є військовослужбовцем; за місцем проживання скарг, нарікань та компрометуючих матеріалів не надходило; на лікуванні не перебував; за медичною психіатричною, неврологічною,нейрохірургічною та наркологічною допомогою не звертався; вину у вчиненні кримінального проступку визнав, в чому щиро розкаявся.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.
Частиною другою статті 50 КК України передбачено чотири види мети покарання: - кара; - виправлення засуджених; - запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими; - запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами.
Відповідно до положень частини 1 статті 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_2 покарання суд керується вимогами статей 65-67 КК України, враховує практику Верховного Суду щодо призначення судами кримінального покарання, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та керується принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого  ОСОБА_2 , який раніше неодноразово судимий, військовослужбовець, за місцем проживання характеризується позитивно, на лікуванні не перебував, за медичною психіатричною, неврологічною, нейрохірургічною та наркологічною допомогою не звертався, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та щиро розкаявся, а також, за наявності обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у виді щирого каяття, наявності обставини,що обтяжує покарання, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки - в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, оскількипризначення саме цього виду та розміру покарання визнано судом найбільш відповідним досягненню мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.
Частиною 1 статті 58 КК України передбачено, що покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 58 КК України із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
Таким чином, з урахуванням обставин справи та особи винного, який є військовослужбовцем за мобілізацією, щиро розкаявся у вчиненому, та тих обставин, що останній продовжує проходити військову службу, суд дійшов висновку, що, на підставі ч. 1, ч. 2 ст. 58 КК України, замість покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі обвинуваченому доцільно призначити покарання у виді службового обмеження на той самий строк із відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення 10 відсотків.
У відповідності до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта: № СЕ-19/102-25/25464-НЗПРАП від 27.11.2025, становить 3565 грн 60 коп.
Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 58, 65-67, 309 КК України, ст.ст. 100, 124, 174, 373, 374, 382 КПК України, суд –
УХВАЛИВ:
Визнати  ОСОБА_2  винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України.
На підставі статті 58 КК України призначити  ОСОБА_2 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки із відрахуванням 10 % (десяти) відсотків із суми його грошового забезпечення в дохід держави.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2025 року (справа № 127/36869/25), на майно вилучене 21.11.2025 в ході огляду місця події, що перебувало у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною, який поміщено до спеціального пакета НПУ PSP1456439 та після проведення експертизи поміщено до спец. пакету № 6688090 - знищити.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя: