П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/1511/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова І.А. 
Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П. 
02 квітня 2026 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П. 
суддів: Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Вінницький Асфальтобетонний Завод" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Приватного акціонерного товариства "Вінницький Асфальтобетонний Завод" про зупинення видаткових операцій на рахунках, 
В С Т А Н О В И В :
Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулось до суду з позовом до ПАТ "Вінницького Асфальтобетонного Заводу" про зупинення видаткових операцій шляхом арешту.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22.04.2025 позов задоволено.
Зупинено видаткові операції на рахунках/електронних гаманцях платника податків ПАТ "Вінницький Асфальтобетонний Завод" шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності ПАТ "Вінницький Асфальтобетонний Завод" (код ЄДРПОУ 02131479), що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу) на суму 982 370, 39 грн.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду, подали апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимоги. 
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що обраний спосіб на підтвердження правомірності звернення контролюючого органу до суду з заявою про зупинення видаткових операцій на рахунку платника податку не охоплюється підставами, визначеними у статті 94 ПК України, зокрема відмовою платника податку в проведенні документальної перевірки за наявності законності підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ "Вінницького Асфальтобетонного Заводу" перебуває на обліку у ГУ ДПС у Вінницькій області.
Податковий борг зі сплати земельного податку з юридичних осіб виник внаслідок прийняття податкового повідомлення - рішення від 05.09.2024 р. №0307260402. Дане рішення направлено платнику податку.
Загальна сума боргу земельного податку з юридичних осіб згідно даних картки обліку платників податків склала 27102, 71 грн.
Податковий борг зі сплати податку на нерухоме майно виник внаслідок самостійно поданої податкової декларації за 2024 р. та прийняття податкового повідомлення - рішення від 05.09.2024 р. №0307170402. Дане рішення направлено платнику податку.
Загальна сума боргу з податку на нерухоме майно згідно даних картки обліку платників податків склала 30 486, 95 грн.
Податковий борг зі сплати з орендної плати з юридичних осіб виник внаслідок самостійно поданої податкової декларації за 2024 р. та прийняття податкового повідомлення - рішення від 05.09.2024 р. №0307220402. Рішення направлено платнику податку.
Загальна сума боргу з орендної плати з юридичних осіб згідно даних картки обліку платників податків склала 924 780, 73 грн.
Оскільки, заборгованість відповідачем не сплачена, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачу направлено повідомлення про необхідність надання документів для складання акту опису, однак такі документи не надано, про що складено акт про відмову №6 від 16.01.2025 р. Зазначене є перешкодою для здійснення опису майна та, відповідно, виконанню податковим керуючим своїх повноважень. За таких обставин, враховуючи наявність податкового боргу та перешкоджання виконанню податковому керуючому повноважень, суд доходить висновку про наявність підстав для зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску в межах суми боргу.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені статтею 94 ПК України.
Згідно пункту 94.1 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Відповідно до пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин:
- платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;
- фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;
- платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;
- відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;
- відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;
- платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;
- платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу;
- платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно- матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).
Відповідно до пунктів 94.3, 94.4 статті 94 ПК України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункту 94.5 цієї статті. Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Згідно пункту 88.1 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Відповідно до підпункту 89.1.1 пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.
Право податкової застави виникає також у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (підпункту 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України).
Відповідно до пункту 89.3 статті 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
Згідно із пунктом 89.4 статті 89 ПК України у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу. Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу. Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов`язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна.
Відповідно до пункту 91.4 статті 91 ПК України у разі якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Як встановлено, відповідачу направлено повідомлення про необхідність надання документів для складання акту опису, однак такі документи не надано, про що складено акт про відмову №6 від 16.01.2025 р. Зазначене є перешкодою для здійснення опису майна та, відповідно, виконанню податковим керуючим своїх повноважень, що стало підставою звернення позивача до суду з позовною заявою про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.
Так, контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців (абз. 2 п. 91.4 ст. 94 ПК України).
Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків може бути достроково скасовано за рішенням податкового керуючого або суду (абз. 3 п. 91.4 ст. 94 ПК України).
Отже, ПК України визначено загальне правило, відповідно до якого строк зупинення видаткових операцій визначається судом та не може перевищувати двох місяців.
В той же час, положеннями абз.3 п. 89.4 ст. 89 ПК України встановлено, що зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов`язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, небанківським надавачам платіжних послуг, емітентам електронних грошей, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна.
З огляду на вказані норми закону, колегія суддів вважає, що спеціальною нормою, яка визначає правові наслідки у разі недопуску податкового керуючого для здійснення опису майна у податкову заставу та ненадання документів для такого опису, є саме п. 89.4 ст. 89 ПК України.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо помилковості застосування судом першої інстанції приписів п.89.4 ст.89 ПК України не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеним.
При цьому, як вірно зауважив суд першої інстанції, зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна має діяти до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі.
Відповідно до п.п. 20.1.32 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску в межах суми боргу.
Щодо зазначення шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності ПАТ "Вінницький Асфальтобетонний Завод", колегія суддів зазначає, що заявником викладено дану вимогу в розширеному тлумаченні, як це передбачає п.п.20.1.32 п.20.1 ст.20 ПК України.
Крім того, позов Головного управління ДПС у Вінницькій області не містить доводів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, яке має встановлюватись шляхом перевірки наявності підстав для прийняття відповідного рішення та правильності юридичної кваліфікації дій платника податків, які стали підставою для прийняття такого рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Судовою колегією враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Вінницький Асфальтобетонний Завод" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 		Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.