ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" квітня 2026 р. Справа № 918/228/26 

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Рівненського обласного центру зайнятості 
до фізичної особи-підприємця Гонєєва Михайла Олександровича 
про стягнення коштів у сумі 23 170 грн 51 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:
від позивача - Шкурата О.М., довіреність № 06-3291 від 28.10.2024 р.; 
від відповідача - не з`явився.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".
У судовому засіданні 6 квітня 2026 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2026 року Рівненський обласний центр зайнятості (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Гонєєва Михайла Олександровича (далі - відповідач), в якій просить стягнути кошти мікрогранту в сумі 23 170 грн 51 коп.
Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3 328 грн 00 коп. В позовній заяві зазначено, що сума судових витрат, яку поніс позивач у зв`язку з розглядом справи в суді, складається з судового збору та становить - 3 328 грн 00 коп.
До позовної заяви позивачем долучено платіжну інструкцію від 11 лютого 2026 року № 1685 (внутрішній номер 486336567) про оплату судового збору за подання даної позовної заяви до Господарського суду Рівненської області в розмірі 3 328 грн 00 коп.
Ухвалою суду від 2 березня 2026 року позовну заяву Рівненського обласного центру зайнятості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у змішаній (паперовій та електронній) формі, судове засідання для розгляду справи призначено на 6 квітня 2026 року.
Представник позивача у судовому засіданні 6 квітня 2026 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.
Відповідач у судове засідання 6 квітня 2026 року не з`явився, про дату, час і місце даного засідання повідомлявся належним чином, в той час про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).
Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а неявка останнього не перешкоджає розгляду цієї справи та вирішенню спору по суті, то за висновками суду справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" метою державної політики у сфері розвитку малого і середнього підприємництва в Україні є:
1) створення сприятливих умов для розвитку малого і середнього підприємництва;
2) забезпечення розвитку суб`єктів малого і середнього підприємництва з метою формування конкурентного середовища та підвищення рівня їх конкурентоспроможності;
3) стимулювання інвестиційної та інноваційної активності суб`єктів малого і середнього підприємництва;
4) сприяння провадженню суб`єктами малого і середнього підприємництва діяльності щодо просування вироблених ними товарів (робіт, послуг), результатів інтелектуальної діяльності на внутрішній і зовнішній ринки;
5) забезпечення зайнятості населення шляхом підтримки підприємницької ініціативи громадян.
Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" визначено, що державна підтримка надається суб`єктам малого і середнього підприємництва, які відповідають критеріям, встановленим частиною третьою статті 55 Господарського кодексу України. Державна підтримка передбачає формування програм, в яких визначається механізм цієї підтримки. Програми державної підтримки розробляються та впроваджуються спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва із залученням інших центральних органів виконавчої влади та громадських організацій, що представляють інтереси суб`єктів малого і середнього підприємництва. Державні програми підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України в установленому законом порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" державна підтримка суб`єктів малого і середнього підприємництва та об`єктів інфраструктури підтримки малого і середнього підприємництва включає фінансову, інформаційну, консультаційну підтримку, у тому числі підтримку у сфері інновацій, науки і промислового виробництва, підтримку суб`єктів малого і середнього підприємництва, що провадять експортну діяльність, підтримку у сфері підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації управлінських кадрів та кадрів ведення бізнесу.
Частинами 1-3 ст. 16 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" визначено, що надання фінансової державної підтримки здійснюється спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва, іншими органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, Українським фондом підтримки підприємництва та іншими загальнодержавними фондами, регіональними та місцевими фондами підтримки підприємництва. Фінансова державна підтримка надається за рахунок державного та місцевих бюджетів. Основними видами фінансової державної підтримки є:
1) часткова компенсація відсоткових ставок за кредитами, що надаються на реалізацію проектів суб`єктів малого і середнього підприємництва;
2) часткова компенсація лізингових, факторингових платежів та платежів за користування гарантіями;
3) надання гарантії та поруки за кредитами суб`єктів малого і середнього підприємництва;
4) надання кредитів, у тому числі мікрокредитів, для започаткування і ведення власної справи;
5) надання позик на придбання і впровадження нових технологій; 
6) компенсація видатків на розвиток кооперації між суб`єктами малого і середнього підприємництва та великими підприємствами;
7) фінансова підтримка впровадження енергозберігаючих та екологічно чистих технологій;
8) інші види не забороненої законодавством фінансової державної підтримки.
Порядок використання коштів державного бюджету для фінансової державної підтримки суб`єктів малого і середнього підприємництва затверджується відповідно до вимог бюджетного законодавства.
Відповідно до статей 12 і 16 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова від 21.06.2022 № 738 "Деякі питання грантів бізнесу", якою затверджено "Порядок надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу" (далі - Порядок 738).
Згідно п. 1 Порядку 738 метою надання безповоротної державної допомоги у формі мікрогрантів є сприяння зайнятості населення, створення або розвиток власного бізнесу. Джерелами фінансування надання мікрогрантів отримувачам є кошти: Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд); державного бюджету, у тому числі кошти, що надходять на рахунок Мінекономіки "Фонд підтримки малого та середнього бізнесу", відкритий у Національному банку, на який зараховуються добровільні внески (благодійні пожертви) від фізичних та юридичних осіб приватного права та/або публічного права в національній та іноземній валюті.
Надання передбачених цим Порядком мікрогрантів може здійснюватися разом з державною підтримкою, яка може надаватися відповідно до законодавства місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, військовими адміністраціями на підставі регіональних та місцевих програм розвитку малого і середнього підприємництва за рахунок коштів місцевих бюджетів. З метою спільного надання державної підтримки, передбаченої цим Порядком і регіональними та місцевими програмами розвитку малого і середнього підприємництва, Державний центр зайнятості укладає договори про співробітництво з відповідними місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, військовими адміністраціями, в яких визначаються основні умови виконання зазначених регіональних та місцевих програм.
Згідно п. 2 Порядку 738 головним розпорядником бюджетних коштів є Мінекономіки. Розпорядником коштів Фонду є Державний центр зайнятості.
Відповідно до п. 17 Порядку 738 рішення про надання мікрогранту приймається Державним центром зайнятості протягом 15 робочих днів з дня кінцевого строку подання заяв на основі інформації уповноваженого банку, яка включає результати перевірки ділової репутації отримувача та відомостей, зазначених у заяві, а також оцінку співбесіди з отримувачем, проведеної регіональними центрами зайнятості, та документальне підтвердження отримувачем відсутності даних щодо наявності судових справ, відкритих виконавчих проваджень, арешту/конфіскації майна (активів) у разі отримання таких даних з автоматизованих систем та відсутності податкового боргу. Порядок обміну та передачі документів між уповноваженим банком та Державним центром зайнятості визначається договором про взаємодію.
20.07.2022 року фізична особа-підприємець Михайло Олександрович Гонєєв (РНОКПП НОМЕР_1 ) через Єдиний державний веб-портал електронних послуг "Дія" звернувся із заявою № 225WKH на отримання гранту на власну справу та додав до заяви бізнес-план на створення та розвиток власного бізнесу.
Відповідно до умов бізнес-плану відповідач планував використати кошти мікрогранту у сумі 250 000 грн 00 коп. на придбання будівельних матеріалів, меблів, побутового обладнання для будівництва і продажу доступного житла.
Відповідно до наказу Державного центру зайнятості від 05.08.2022 № 84 "Про надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу" був наданий мікрогрант на створення власного бізнесу за заявою № 225WKH в розмірі 250 000 грн 00 коп. (запис № 128 у додатку 1 до наказу Державного центру зайнятості від 05.08.2022 № 84).
17.08.2022 року відповідач подав до АТ "Державний ощадний банк України" заяву про приєднання до Договору про надання мікрогранту (далі - Договір), якою приєднався до умов Договору оприлюдненого на офіційному сайті ДЦЗ в мережі інтернет, вільний доступ до якого здійснювався за адресою: www.dcz.gov.ua.
04.10.2022 року кошти мікрогранту у розмірі 250 000 грн 00 коп. були зараховані на рахунок відповідача.
Відповідачем було використано кошти мікрогранту в сумі 249 999 грн 00 коп. АТ "Ощадбанк" було повернуто кошти в сумі 1 грн 00 коп.
Відповідно пп. 8 п. 2 розділу VI Договору отримувач мікрогранту зобов`язується відповідати за виконання будь-яких інших обов`язків покладених на нього цим договором та Порядком № 738.
04.10.2025 закінчився термін реалізації проєкту відповідачем.
Абзацом 11 п. 20 Порядку 738 (абз. 11 п. 20 в редакції Постанови КМУ від 06.09.2024 № 1043) передбачено, що у разі коли отримувачем протягом трирічного строку реалізації проекту сплачено податки та збори, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих на умовах цього Порядку, або за себе для отримувачів, визначених абзацами другим та п`ятим пункту 4 цього Порядку, в сумі, що є меншою, ніж отриманий мікрогрант, різниця між сумою мікрогранту і сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників або за себе для отримувачів, визначених абзацами другим та п`ятим пункту 4 цього Порядку, повертається отримувачем не пізніше останнього робочого дня місяця, в якому закінчується трирічний строк реалізації проекту.
Відповідно до абз. 19 п. 21 Порядку 738 у разі коли за результатами обміну інформацією між Державною службою зайнятості, Пенсійним фондом України та ДПС відсутня інформація в частині сплати отримувачем податків, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, отримувач подає Державному центру зайнятості витяг з інформаційної системи органів ДПС або документальне підтвердження щодо стану розрахунків з бюджетом та цільовими фондами (зокрема, щодо сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску за працевлаштованих осіб відповідно до умов цього Порядку).
Згідно документів наданих відповідачем щодо стану розрахунків з бюджетом та цільовими фондами та результатами обміну між Державною службою зайнятості, Пенсійним фондом України та ДПС, за період реалізації проєкту відповідачем було сплачено податків та зборів, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих згідно з цим Порядком, та/або за себе в сумі 213 562 грн 49 коп. Як зазначає позивач, різниця, яку мав повернути відповідач складала 36 436 грн 51 коп.
Листом від 31.10.2025 № 06/03-3198 Рівненський обласний центр зайнятості повідомив відповідача про необхідність повернути різницю між сумою мікрогранту і сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників або за себе для отримувачів, визначених абзацами другим та п`ятим пункту 4 цього Порядку у сумі 36 436 грн 51 коп., відповідно до абз. 11 п. 20 Порядку 738 (в редакції Постанови КМ № 1043 від 06.09.2024). Вказана сума не була повернута Відповідачем. Лист було повернуто Укрпоштою без отримання відповідачем.
Відповідно до абз. 11. п. 20 Порядку 738 (абз. 11 п. 20 в редакції Постанови КМУ від 29.10.2025 № 1401) у разі коли отримувачем протягом трирічного строку реалізації проекту сплачено податки та збори, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих згідно з цим Порядком, та/або за себе для отримувачів, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку як фізичні особи-підприємці, в сумі, що с меншою, ніж отриманий мікрогрант, різниця між сумою мікрогранту і сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників та/або за себе для отримувачів, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку як фізичні особи-підприємці, повертається отримувачем не пізніше останнього робочого дня наступного місяця, в якому закінчується трирічний строк реалізації проекту.
В грудні 2025 Рівненським обласним центром зайнятості було здійснено перерахунок сплати відповідачем податків та зборів, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які включаються до суми погашення мікрогранту. Згідно перерахунку відповідачем протягом періоду реалізації проєкту було сплачено кошти в сумі 226 828 грн 49 коп. Як зазначає позивач, різниця, яку мав повернути відповідач склала 23 170 грн 51 коп.
17.12.2025 Рівненський обласний центр зайнятості надіслав листа від 27.11.2025 № 10/03-3509 про необхідність відповідача повернути різницю між сумою мікрогранту і сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників та/або за себе для отримувачів, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку як фізичні особи підприємці, у сумі 23 170 грн 51 коп., відповідно до абз. 11 п. 20 Порядку 738 (в редакції Постанови КМУ № 1043 від 06.09.2024). Вказана сума не була повернута відповідачем. Лист було повернуто Укрпоштою без отримання відповідачем.
Відповідно до абз. 15 п. 20 абз. 6 п. 21 Порядку 738 Рівненським обласним центром зайнятості було прийнято рішення про повернення відповідачем різниці між сумою мікрогранту і сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (наказ Рівненського обласного центру зайнятості від 17.12.2025 № 303 "Про повернення різниці між сумою мікрогранту і сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП Михайлом Олександровичем Гонєєвим").
З метою досудового врегулювання спору Рівненським обласним центром зайнятості було направлено відповідачу претензію від 23.12.2025 № 03/02-3765 за адресою: вул. Садова, 87, м. Радивилів, Радивилівська міська ТГ, Дубенський р-н, Рівненська обл., 35500. Претензія Укрпоштою повернута без отримання відповідачем. Станом на день звернення до суду відповідач кошти мікрогранту добровільно не повернув.
Відповідно до абз. 13 п. 21 Порядку 738 та п. 8 розділу VII "Відповідальність сторін" Договору у разі несвоєчасного та/або неповного виконання пунктів 20 і 21 Порядку сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості в судовому порядку.
Станом на день розгляду справи відповідач доказів повернення різниці між сумою мікрогранту і сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих згідно з Порядком працівників або за себе для отримувачів, визначених абзацами другим та п`ятим пункту 4 Порядку, у сумі 23 170 грн 51 коп. не надав.
Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Рівненського обласного центру зайнятості до фізичної особи-підприємця Гонєєва Михайла Олександровича про стягнення коштів у сумі 23 170 грн 51 коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3 328 грн 00 коп. Зокрема в позовній заяві зазначено, що сума судових витрат, яку поніс позивач у зв`язку з розглядом справи в суді, складається з судового збору та становить - 3 328 грн 00 коп.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня складає 3 328 грн 00 коп.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Враховуючи, що позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру, за яку судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00), відповідно останній зобов`язаний був сплатити при поданні позову до суду, судовий збір в розмірі 3 328 грн 00 коп.
Як вбачається з матеріалів справи, при поданні даного позову Рівненським обласним центром зайнятості було сплачено 3 328 грн 00 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 11 лютого 2026 року № 1685 (внутрішній номер 486336567).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 3 328 грн 00 коп. покладаються на відповідача у справі.
Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 178, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд - 

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з фізичної особи-підприємця Гонєєва Михайла Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Рівненського обласного центру зайнятості (33013, м. Рівне, вул. Кавказька, буд. 9А, код ЄДРПОУ 05430879) кошти мікрогранту в сумі 23 170 (двадцять три тисячі сто сімдесят) грн 51 коп. на p/p НОМЕР_2 в АТ "Ощадбанк" із зазначенням платежу "Повернення коштів мікрогранту фізичною особою-підприємцем Михайлом Олександровичем ГОНЄЄВИМ (РНОКПП НОМЕР_1 )".
Стягнути з фізичної особи-підприємця Гонєєва Михайла Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Рівненського обласного центру зайнятості (33013, м. Рівне, вул. Кавказька, буд. 9А, код ЄДРПОУ 05430879) 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп. витрат по оплаті судового збору на р/р UA378201720355439032700706075, Банк - Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, одержувач - Рівненський обласний центр зайнятості, код ЄДРПОУ 05430879 - із зазначенням платежу "Повернення судового збору фізичною особою - підприємцем Михайлом Олександровичем ГОНЄЄВИМ (РНОКПП НОМЕР_1 )".
Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 13 квітня 2026 року.

Суддя Політика Н.А.