ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/3583/25      Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/174/26     Зуб Г.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП     Доповідач – Кружиліна О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Кружиліної О.А.,
за участю секретарів   - Михайлюка А.В., Олійникова А.О.,
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисника     - Жмуренко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Кулика Ігоря Яковича на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 21.08.2025 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Не погодившись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 – адвокат Кулик І.Я. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що вказана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Звертає увагу, що поліцейські не мали законних підстав, передбачених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», для зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 .
Вказує на відсутність у поліцейських підстав для проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки останній не мав будь-яких ознак наркотичного сп`яніння.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 06.04.2025 було здано біологічне середовище у виді сечі для проведення лабораторного дослідження на виявлення наркотичних речовин, відповідно до результатів якого жодних наркотичних речовин не виявлено.
Вважає, що поліцейськими порушено вимоги статті 266-1 КУпАП, оскільки огляд військовослужбовця на стан сп`яніння повинен був проводитися уповноваженими особами Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Зазначає, що суддею не було враховано, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та керував транспортним засобом за безпосереднім наказом командира.
Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження мотивована тим, що апеляційна скарга захисника в інтересах ОСОБА_1 була подана в строки встановлені законодавством та була повернута постановою Харківським апеляційним судом від 10.09.2025 у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи витягу з договору про надання правової допомоги.
Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про поважність причин пропуску строку не спростовуються матеріалами справи, клопотання адвоката підлягає задоволенню.
Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Жмуренко В.М., які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
З таким висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП. 
Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судовим розглядом встановлено, що 05.04.2025 о 23:15 в м. Харкові по вул. Шевченка, біля будинку 195 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MITSUBISHI L200», д.н.з. НОМЕР_1 , де був зупинений поліцейськими у зв`язку з порушенням комендантської години. Під час перевірки документів поліцейськими було встановлено, що ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами. Під час спілкування поліцейські виявили у водія ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. На неодноразові пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в КНП ХОР «ОКНЛ» у лікаря-нарколога, водій ОСОБА_1 відмовився.
Відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння зафіксована на нагрудну камеру поліцейських, відповідно до вимог статті 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». 
Відеозапис долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.
Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 292089 від 06.04.2025 за невиконання водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддею, відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності у поліцейських підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є безпідставними з огляду на наступне.
Судовим розглядом встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений під час дії комендантської години.
Відповідно до абзацу 2 пункту Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ № 573 від 8 липня 2020 року (з подальшими змінами) на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.
Згідно наказу Харківської обласної військової адміністрації № 199-В від 22.05.2022 комендантська година у м. Харкові запроваджена з 23:00 до 05:00 з забороною перебування громадян на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень, а також рух транспортних засобів.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
Щодо доводів апеляційної захисника про відсутність в ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які б могли стати підставами для проведення медичного огляду, апеляційний суд зазначає, що виявлення та оцінка ознак сп`яніння, які має водій, є суб`єктивним сприйняттям поліцейського, а його дії щодо дотримання вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» можуть бути оскарженні в межах процедури оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення.
При цьому, згідно пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. 
Одним із таких розпоряджень поліцейського, є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21 (реєстраційний номер рішення 101473367)).
Тобто, вимога поліцейського адресована водію про проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, є законною та очевидною вимогою, та подвійному тлумаченню не підлягає.
Разом з цим, апеляційний суд не приймає до уваги результати лабораторного дослідження на виявлення наркотичних речовин в сечі ОСОБА_1 від 06.04.2025, виходячи з наступного.
Частиною 4 статті 266 КУпАП, крім іншого, встановлено, що огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
З огляду на викладене, будь-яке самостійне проходження водієм огляду на стан сп`яніння відповідно до частини 5 статті 266 КУпАП вважається недійсним. 
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про проходження ОСОБА_1 військової служби, апеляційний суд виходить з наступного.
Судовим розглядом встановлено, що під час спілкування з поліцейськими водій ОСОБА_1 повідомив поліцейських про виконання ним бойового розпорядження.
Водночас до суду не надано належних та допустимих доказів про безпосереднє виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби за обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 292089 від 06.04.2025.
Разом з цим, витяг з журналу бойових дій батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 (№ 32дск т2 від 06.04.2025 року) був наданий захисником лише 07.01.2026 та не був предметом дослідження під час судового розгляду справи у районному судді, крім того не завірений належним чином.
Враховуючи вищевикладене, матеріали справи не містять доказів того, що станом на 23:16 05.04.2025 ОСОБА_1 безпосередньо виконував обов`язки військової служби, наказ командира або перебував під дією бойового розпорядження.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 перебував у площині адміністративного процесу саме як водій транспортного засобу, відповідно, порядок його огляду регулюється положенням статті 266 КУпАП, та враховуючи положення частини 1 статті 15 КУпАП, водій ОСОБА_1 відповідальність за вчинене адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, несе на загальних підставах.
Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_1 – захисника Жмуренко В.М. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, апеляційний суд виходить з наступного.
Так, відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
В постанові Верховного Суду від 21 грудня 2018 року, суд зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.
Суд роз`яснив, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. 
Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. 
Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.
Сам факт проходження ОСОБА_1 військової служби, заслуговують на повагу, але є такими, що не свідчать про те, що за обставинами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, він діяв в стані крайньої необхідності.
Вирішуючи питання про зміну застосованого суддею адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд виходить з наступного.
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та не містить альтернатив щодо застосування адміністративного стягнення.
Отже, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено основне і додаткове стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
Статтею 25 КУпАП передбачено, що позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення.
За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення.
Відповідно до частини 1 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з частиною 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Згідно з правовим висновком ОП ККС ВС, викладеним у постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
З урахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 – адвоката Кулика І.Я. зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин події.
У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови Київського районного суду м. Харкова від 21.08.2025 та закриття провадження у справі, з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 1 статті 247 КУпАП або скасування в частині позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись статтями 1, 7, 23, 130, 245, 251, 252, 256, 266-267, 276, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Кулика Ігоря Яковича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2025 року – задовольнити та поновити такий строк.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Кулика Ігоря Яковича – залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Харківського 
апеляційного суду О.А. Кружиліна