РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року 	справа № 580/14298/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Кульчицького С.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.08.2025 232730028607 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 додатково по одному року до страхового стажу період роботи з 30.03.1998 по 03.11.2005;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області обчислити пенсію ОСОБА_1 із урахуванням додатково зарахованого по одному року періоду роботи з 30.03.1998 по 03.11.2005.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон 1058). 25.07.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перерахунок пенсії щодо зарахування стажу по Списку 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі довідки від 07.06.2006 571 виданої ВАТ «Черкаське хімволокно». За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 01.08.2025 232730028607 про дорахування стажу ОСОБА_1 . Стаж позивача склав 49 років 09 місяців 20 днів, що підтверджується протоколом розрахунку пенсії. Після дорахування стажу, розмір пенсії позивача становив 5045,37 грн. Проте, незважаючи на визначений розмір пенсії – 5045,37 грн., виплата пенсії позивачу здійснюється в розмірі 4276,09 грн. 18.11.2025 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області був направлений адвокатський запит з проханням повідомити причини та правові підстави зменшення розміру призначеної пенсії. Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 03.12.2025 2300-0305-8/91890 повідомило, що за результатами перевірки правильності проведеного перерахунку встановлено, що довідка від 27.06.2006 571 видана ВАТ «Черкаське хімволокно» не відповідає вимогам додатку 5 Порядку 637 (відсутній підпис головного бухгалтера) та не підтверджена первинними документами, тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач) прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно заяви від 25.07.2025 12855. Після приведення у відповідність пенсійної справи, розмір пенсії ОСОБА_1 становить – 4276,09 грн.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 07.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. 
Відповідач надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що для перерахунку пенсії Позивач ОСОБА_1 надав довідку від 27.06.2006 571, видану ВАТ «Черкаське хімволокно» за період роботи з 30.03.1998 по 03.11.2005, яка не відповідає вимогам додатку 5 Порядку 637, оскільки в ній відсутній підпис головного бухгалтера, а також оскільки ця довідка не підтверджена первинними документами. Враховуючи зазначене, Відповідач вважає, що відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу роботи за списком 1 період з 30.03.1998 по 03.11.2005, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI Перехідні положення Положення 1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.
Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).
Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон 1058).
25.07.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перерахунок пенсії щодо зарахування стажу по Списку 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі довідки від 07.06.2006 571 виданої ВАТ «Черкаське хімволокно».
За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 01.08.2025 232730028607 про дорахування стажу ОСОБА_1 . Стаж позивача склав 49 років 09 місяців 20 днів, що підтверджується протоколом розрахунку пенсії. Після дорахування стажу, розмір пенсії позивача становив 5045,37 грн.
Проте, незважаючи на визначений розмір пенсії – 5045,37 грн., виплата пенсії позивачу здійснюється в розмірі 4276,09 грн.
18.11.2025 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області був направлений адвокатський запит з проханням повідомити причини та правові підстави зменшення розміру призначеної пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 03.12.2025 2300-0305-8/91890 повідомило, що за результатами перевірки правильності проведеного перерахунку встановлено, що довідка від 27.06.2006 571 видана ВАТ «Черкаське хімволокно» не відповідає вимогам додатку 5 Порядку 637 (відсутній підпис головного бухгалтера) та не підтверджена первинними документами, тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач) прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно заяви від 25.07.2025 12855. Після приведення у відповідність пенсійної справи, розмір пенсії ОСОБА_1 становить – 4276,09 грн.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 1058-IV (надалі - Закон 1058-IV).
Статтею 1 Закону 1058-ІV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
За приписами п.3 Порядку застосування Списків 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005р. за 1451/11731 (далі Порядок 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку 1 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.
Відповідно до ст.62 Закону 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України також встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до п.10 Порядку 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. 637.
Пунктами 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року 637 (далі Порядок 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абз.1 п.3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Пунктом 10 Порядку 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року 637.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі 439/1148/17.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. В разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно із записами трудової книжки позивача НОМЕР_1 , позивач працював на ВАТ «Черкаське хімволокно»: із 30.03.1998 по 01.12.2000 – електромонтер по ремонту електроустаткування оздоблювального цеху 1 цеху регенерації сірковуглецю 4 розряду; із 01.12.2000 по 16.01.2006 – електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування дільниці оздоблювального цеху 1 цеху регенерації сірковуглецю 4 розряду.
У трудовій книжці йдеться посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, вони завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає сумнівів у їх достовірності.
Вказані періоди роботи позивача підтверджені довідкою про особливий характер роботи чи умов праці необхідних для призначення цільової пенсії форми 6.2-0-01-19 від 27.06.2009 571, в якій зазначено, що ці роботи передбачені Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Атестація робочих місць підтверджена виписками із наказів «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення» ВАТ «Черкаське хімволокно» від 28.03.1995 191, від 31.10.2001 994, від 29.04.2002 356.
В наказах зазначено: Назва структурного підрозділу, яка підлягала атестації: електроцех (I-II виробництва). Дільниця прядильного, обробного цехів 1, цеху регенерації сірковуглецю. Професія, яка підлягала атестації: електромонтер по обслуговуванню електроустаткування прядильного, обробного цехів 1 цеху регенерації сірковуглецю. робочого місця: 433, 435
За таких обставин, суд вважає безпідставними та необґрунтованими рішення відповідача щодо не прийняття та неврахування довідки від 27.06.2006 571 виданої ВАТ «Черкаське хімволокно», оскільки довідка не відповідає вимогам додатку 5 Порядку 637 (відсутній підпис головного бухгалтера) та надана довідка не підтверджена первинними документами.
Разом з цим, відповідачем не надано доказів того, що позивач не працював у вказані в трудовій книжці позивача періоди або вказані періоди роботи позивача не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.
Поряд із цим суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.
Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові 687/975/17 від 21.02.2018р.
Суд наголошує, що підставою для призначення та перерахунку пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки або виданих довідок.
Відтак, з метою поновлення порушеного вищевказаним протиправним рішенням відповідача права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд доходить висновку про скасування рішення від 01.08.2025 відповідача та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву позивача здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням довідки від 27.06.2006 571 виданої ВАТ «Черкаське хімволокно».
Щодо позовних вимог в частині зарахування ОСОБА_1 додатково по одному року до страхового стажу період роботи з 30.03.1998 по 03.11.2005 та зобов`язання відповідача обчислити пенсію ОСОБА_1 із урахуванням додатково зарахованого по одному року періоду роботи з 30.03.1998 по 03.11.2005, суд зазначає наступне.
Оскільки відповідач ще не здійснював перерахунок пенсії позивача з урахуванням довідки від 27.06.2006 571 виданої ВАТ «Черкаське хімволокно», тому такі позовні вимоги є передчасними і право позивача щодо обчислення пенсії додатково по одному року до страхового стажу ще порушене не було, тому задоволення позовних вимог на майбутнє суперечить приписам ст.5 КАС України, згідно з якими судовому захисту підлягає саме порушене право особи.
За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позов задоволений частково, позивачем сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн, тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який прийняв оскаржуване рішення, належить стягнути пропорційно витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 грн.
Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 3 ст.134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас, за приписами частини 5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частина 7 ст.139 КАС України унормовує, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
На підтвердження обґрунтованості понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15000.00 грн представником позивача надано копії наступних документів: копію договору про надання правової допомоги 20 від 27.11.2025, Акт приймання - передачі наданих послуг від 17.12.2025.
При цьому, ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи «Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства ( 2)» (Sunday Times v. UK (2) від 6.11.1980, скарга 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.
Таким чином, на суд покладаються вимоги не тільки формально дослідити умови виконання договору про надання правової допомоги, а й встановити співмірність визначеної суми з урахуванням індивідуальних обставин кожної справи.
З огляду на вказане, у суду наявні підстави для надання оцінки співмірності заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, що корелюється з прецедентною практикою ЄСПЛ.
Крім того, висновки щодо можливості суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правничу допомогу містяться у додатковій постанові Верховного суду від 30.09.2020 року у справі 201/14495/16-ц.
В свою чергу, суд визначає, що компенсація витрат на правничу допомогу за рахунок суб`єкта владних повноважень не повинна розглядатись особою як сатисфакція за порушені права та нести надмірне фінансове навантаження на бюджет.
Суд враховує, що дана справа є типовою, відноситься до справ незначної складності, тому не потребує значних зусиль та обсягу залученого часу з боку адвоката.
Більш того, розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, без особистої участі представника.
Враховуючи надані позивачем докази понесених витрат на правничу допомогу, з урахуванням дотримання вимог співмірності та обґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката, складності виконаної адвокатом роботи, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає, що співмірним розміром судових витрат, пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу, є сума 2000 грн (дві тисячі) гривень.
Отже, обґрунтовано визначений розмір судових витрат, які повинен понести позивач у зв`язку з вирішенням даного спору, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, становить 2000 грн.
Керуючись статтями 2-14, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.08.2025 232730028607 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.07.2025 12855 щодо перерахунку пенсії - допризначення у зв`язку із наданими додатковими документами, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, Донецька область, м.Слов`янськ, пл. Соборна, 3, код ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп, що разом становить 2605 (дві тисячі шістсот п`ять) грн 60 коп.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя 	Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ