ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 року м.Дніпро Справа № 904/5169/24 
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву  ОСОБА_1  про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги фізичної особи ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2025р. (суддя Рудь І.А., м. Дніпро, повний текст рішення складено 31.01.2025р.) у справі
за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг 
до Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг 
про стягнення заборгованості у сумі 30 783 грн. 94 коп. 
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 15.11.2024р. № 10660/32, в якому просило стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 заборгованість у загальній сумі 30 783 грн 94 коп., з яких: 24 530 грн 15 коп. - заборгованість за спожиту теплову енергію (на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку) за період з листопада 2022 року по березень 2023 року, 1 611 грн 64 коп. - пеня, 1 322 грн 89 коп. - 3% річних, 3 221 грн 56 коп. - інфляційні втрати, 97 грн 70 коп. - плата за абонентське обслуговування, відповідно до умов типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 № 3259/жб.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2025р. у справі №904/5169/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" 24 530 грн. 15 коп. – заборгованість за спожиту теплову енергію, 97 грн. 70 коп. – абонентську плату, 720 грн. 65 коп., - пені, 3 221 грн 56 коп. - інфляційних втрат, 1 322 грн. 89 коп. - 3% річних, 2 940 грн. 66 коп. - витрат зі сплати судового збору. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, фізична особа ОСОБА_1 , через систему "Електронний суд", звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2025р. у справі №904/5169/24 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
Згідно тексту апеляційної скарги ОСОБА_1 , судові витрати Відповідача на розгляд справи в суді апеляційної інстанції складаються з судового збору за подання апеляційної скарги та витрат на правничу допомогу. Докази на підтвердження витрат на правничу допомогу будуть надані суду апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.03.2026р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2025р р. у справі № 904/5169/24- скасовано. Провадження у справі № 904/5169/24 закрито. Стягнуто з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, у сумі 3 633,60 грн.. Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручено Господарському суду Дніпропетровської області.
В постанові Центрального апеляційного господарського суду від 09.03.2026р. у даній справі не вирішувалося питання щодо розподілу судових витрат понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
10.03.2026р. від ОСОБА_1 до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява, про ухвалення додатковго рішення, у якій остання просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 5 000,00 грн..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2026р. призначено розгляд заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги фізичної особи ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2025р. у справі №904/5169/24 у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.
11.03.2026р. від Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Центрального апеляційного господарського суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, якими Товариство просить суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а у разі наявності підста для задоволення заяви зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката. 
Заперечення мотивовані тим, що процесуальне законодавство визначає, що у будь-якому разі розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.
Позивач посилається на постанову Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, в якій зазначено, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката та з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Також позивач посилається на постанову КГС ВС від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, відповідно до якої стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, а також на постанову ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, згідно якої при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру.
АТ "Криворізька теплоцентраль" вважає витрати на правову допомогу завищеними та недоведеними, зазначаючи, що незрозуміло, з чого обґрунтовано складається вартість години роботи адвоката в сумі 2 500,00 грн, та вважає вартість години роботи адвоката явно завищеною. Крім того, позивач зазначає, що апеляційна скарга не містила жодного посилання відповідача на те, що позивачем порушено принцип підсудності.
З огляду на викладене, позивач вважає витрати на професійну правничу допомогу необґрунтованими та такими, що не відповідають критеріям розумності та пропорційності, з урахуванням усіх аспектів і складності справи, а також часу, який міг би витратити адвокат на підготовку процесуальних документів як кваліфікований фахівець.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Частиною 1 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 ст. 244 ГПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За приписами ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ст. 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У постанові від 06.03.2019р. у справі № 922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”.
Відповідно до висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2021р. у справі № 755/9215/15ц, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. 
Як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2025р., між Адвокатським об`єднанням “Приват юрист” (“Адвокатське об`єднання”) та Заболотною Ольгою Василівною (Клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги №12/05/25 (далі - Договір), за умовами п.1.1 якого, предметом даного Договору є надання Адвокатським об`єднанням законними методами та способами правничої допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язанні із захистом, представництвом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.
Відповідно до п.1.2 договору, на виконання п.1.1. даного Договору Клієнт надає право (уповноважує) Адвокатське об`єднання при здійсненні своїх повноважень: представляти Клієнта перед державними органами, банками, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, підпорядкування та будь-якими фізичними особами, в правоохоронних та контролюючих органах, системі органів прокуратури, органах місцевого самоврядування, органах нотаріату, органах юстиції, органах закладах охорони здоров`я України, Державної виконавчої служби та приватних виконавців, системі судів загальної юрисдикції України (місцеві суди, апеляційні суди, вищі спеціалізовані суди, Верховний суд України), які спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення, з усіма правами наданими позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, скаржнику, заінтересованій особі, стороні виконавчого провадження та захиснику Клієнта незалежно від його процесуального статусу (потерпілий, затриманий, підозрюваний, обвинувачений, підсудний, викривач, свідок тощо).
Відповідно до п. 1.2.1 договору, на виконання п. 1.2 цього Договору Клієнт надає право (уповноважує) Адвокатське об`єднання: представляти інтереси Клієнта, захищати Клієнта у всіх судових органах (у т.ч. в судах першої інстанції, судах апеляційної інстанції, суді касаційної інстанції) та у всіх судочинствах (у т.ч., але не виключно, у господарському, цивільному, адміністративному, кримінальному тощо), у наказному, позовному, окремому та будь-яких інших провадженнях з правом: складати, підписувати та подавати позовні заяви, цивільні позови у кримінальному провадженні, відзиви на позовні заяви, відповіді на відзиви, заперечення, пояснення, вимоги, клопотання, заяви про видачу судових наказів або виконавчих листів, апеляційні скарги, касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, додатки до них та будь-які інші документи; засвідчувати копії (фотокопії) документів, які надаються Клієнтом суду; протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, визнати позов повністю або частково, пред`явити зустрічний позов, укласти мирову угоду; знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи; одержувати рішення, ухвали, постанови, їх копії, виконавчі листи, накази та будь-які інші документи; брати участь у судових засіданнях; подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам; заявляти клопотання та відводи; давати усні та письмові пояснення суду; подавати свої доводи, аргументи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб; оскаржувати рішення, ухвали, постанови суду (у т.ч. підписувати апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами); користувалися іншими процесуальними правами, встановленими: ЦПК України, ГПК України, КАС України для учасників справи (сторін (позивача та відповідача, заявника та боржника, заявника та заінтересованої особи) та третіх осіб), їх представників.
Відповідно до п. 2.3.2. договору, Клієнт зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити Адвокатському об`єднанню гонорар та відшкодувати (компенсувати) витрати пов`язаних з виконанням цього Договору.
Відповідно до п. 3.1. договору, за послуги, що надаються Адвокатським об`єднанням за умовами даного Договору, Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар, остаточний розмір якого та порядок оплати встановлюється згідно акту приймання-передачі наданих послуг.
Відповідно до п.3.3. договору, витрати Адвокатського об`єднання понесені у зв`язку із виконанням доручень Клієнта (поїздки, відрядження, поштові витрати, оплати державного мита та інші витрати) оплачуються Клієнтом не пізніше наступного дня згідно виставленого Адвокатським об`єднанням рахунку (який може бути як в усній формі так і в письмовій формі).
Відповідно до п.7.1. договору, даний Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 11.05.2026р..
Договір підписаний сторонами та скріплено печаткою Адвокатського об`єднання.
Як вже зазначалось вище, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 повідомляла суд, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат які вона очікує понести під час апеляційного розгляду справи, складається з витрат на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу і, що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу будуть надані суду апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ч. 8 ст. 129 ГПК України.
10.03.2026р. від ОСОБА_1 до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява, про ухвалення додатковго рішення, у якій остання просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 5 000,00 грн..
З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд зазначає, що заява Відповідачки про стягнення з Позивача витрат на професійну правничу допомогу, в сумі 5 000,00 грн. була зроблена Відповідачкою з урахуванням строків, визначених ч. 8 ст. 129 ГПК України.
На підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 надано до матеріалів справи копії: договору про надання правової допомоги №12/05/25 від 12.05.2025р.; Акту прийому-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги №12/05/25 від 12.05.2025р.; квитанції №01 від 12.05.2025р. на суму 5000,00 грн.; Ордеру серія АЕ № 1389912 від 26.05.2025р.; свідоцтва на право на заняття адвокатською діляьністю серія ДП № 4173 від 26.02.2019р..
В акті приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги №12/05/25 від 12.05.2025р., Сторони погодили, що вартість послуг за даним договором становить: 5000 грн. ( п.1.)
В п.2 Акту Сторони погодили надання та оплату таких юридичних послуг: підготовка та подання до Центрального апеляційного господарського суду ( орієнтовні затрати часу – 2 год., ставка гонорару – 2500,00 грн., фактичні затрати часу – 2 год., розмір гонорару за надані послуги -500 грн.). Загальна вартість наданих послуг становить 5000,00 грн..
Відповідно до п.3 Акту, додатково до гонорару клієнт оплачує адвокату додаткові витрати для виконання послуг (судовий збір, вартість проведення судових експертиз та оплату вартості висновків фахівців, поштові витрати, паливо тощо).
Відповідно до п. 4 Акту, цей Акт прийому-передачі наданих послуг є підставою для їх оплати в порядку і строки, встановлені Договором.
Відповідно до п. 5 Акту, оплата послуг за вказаним договором здійснюється: 12.05.2025р. - 5000 грн.
Цим Актом сторони підтверджують, що відповідно до основного Договору надання правничої допомоги від 12.05.2025р. Адвокатським об`єднанням роботу виконано (надано послуги) повністю, жодних претензій та зауважень у Клієнта по наданню йому правничої допомоги не має.
Акт підписаний сторонами та скріплено печаткою Адвокатського об`єднання.
Відповідно до квитанції № 01 від 12.05.2025р., Адвокатське об`єднання підтверджує факт, що грошові кошти за надану правничу допомогу, відповідно до договору про надання правничої допомоги №12/05/25 від 12.05.2025р., у розмірі 5000,00 грн., ОСОБА_1 сплачені. 
При вирішенні питання розподілу витрат позивача на правничу допомогу суд враховує правові висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. по справі № 922/445/19, згідно з якими, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу (постанова КГС ВС від 11.08.2025 у справ № 910/9025/24, від 06.8.2025 у справі № 909/459/24).
У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує на підставі наданої заяви, яка вказує на неспівмірність витрат, наданим послугам.
Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 р. у справі № 911/471/19.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 15.09.2021р. у справі №924/675/20, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менше, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі №922/1964/21 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний висновок викладений і в пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009р., справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015р.).
Згідно з висновком ЄСПЛ, викладеним у рішенні від 02.06.2014р. у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022р. у справі №911/27/17).
На підставі викладеного, враховуючи обставини даної справи, предмет та підстави позовних вимог, а також час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг (викладених в акті про надання правової допомоги від 12.05.2025р.), з урахуванням заперечень позивача щодо співмірності заявлених витрат, колегія суддів вважає, що розмір заявлених витрат відповідачки на професійну правничу допомогу адвоката, в сумі 5 000,00 грн. є завищеним та неспіврозмірним.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" витрат відповідачки на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, у розмірі 3 000,00 грн., оскільки такий розмір на переконання судової колегії відповідатиме критерію пропорційності, розумності та справедливості.
Відтак, заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 126, 129, 244, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 904/5169/24 – задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на користь ОСОБА_1 судові витрати на професіну правову (правничу) допомогу, в розмірі 3000,00 грн., про що видати наказ.
У задоволенні заяви в іншій частині - відмовити.
Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повної додаткової постанови в порядку, встановленому ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус