ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" лютого 2026 р.  Справа № 911/2808/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.
при секретарі судового засідання Панченко К. О.

за участю представників учасників справи:
від позивача (у режимі відеоконференції): Стефурак Н. С. (адвокат – ордер серії АТ № 1118595 від 06.11.2025 р.);
від відповідача: Воронюк С. О. (адвокат – ордер серії АІ № 1864961 від 23.09.2025 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Чернюка Василя Ярославовича, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю „Петма”, м. Бориспіль, Бориспільський район, Київська область
про стягнення 198 300, 10 грн 
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ФОП Чернюк Василь Ярославович звернувся в Господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Петма” про стягнення 195 140, 76 грн збитків, 1 167, 72 грн інфляційних збитків, 1 491, 62 грн 3 % річних, 500, 00 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо перевезення вантажу згідно з договором №ТР-2024/681 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом від 22.03.2024 р. та заявкою № 58 від 28.02.2025 р.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.09.2025 р. відкрито провадження у справі № 911/2808/25 за позовом ФОП Чернюка В. Я. до ТОВ „Петма” про стягнення 198 300, 10 грн, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено сторонам строки для подачі відповідних заяв по суті спору. 
26.09.2025 р. через систему „Електронний суд” від відповідача надійшов відзив б/н від 26.09.2025 р. на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю, у тому числі, у зв?язку із пропущенням строків позовної давності.
01.10.2025 р. через систему „Електронний суд” від позивача надійшла відповідь б/н від 01.10.2025 р. на відзив, а також клопотання б/н від 01.10.2025 р. про долучення доказів із доданими до нього документами, що долучено судом до матеріалів справи, та клопотання б/н від 01.10.2025 р. про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.10.2025 р. визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із проведенням судового засідання та викликом на нього учасників справи та призначено розгляд справи у судовому засіданні за участю представників учасників справи на 12.11.2025 р.
10.11.2025 р. через систему „Електронний суд” до суду від позивача надійшла заява № 2/25 від 10.11.2025 р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у якому він просив суд забезпечити проведення усіх судових засідань у справі № 911/2808/25, в тому числі призначеного на 12.11.2025 р. о 14 год. 00 хв., в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2025 р. заяву № 2/25 від 10.11.2025 р. позивача - Фізичної особи-підприємця Чернюка Василя Ярославовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.
12.11.2025 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 26.11.2025 р.
26.11.2025 р. через систему „Електронний суд” до суду від позивача надійла заява № 3 від 25.11.2025 р. – відповіді на питання задані у судовому засіданні, що долучено судом до матеріалів справи. що долучено судом до матеріалів справи,
Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.12.2025 р. постановлено, що 26.11.2025 р. судове засідання у призначений судом час відповідно до протоколу судового засідання Господарського суду Київської області від 12.11.2025 р. не відбулось у зв?язку із тимчасовою втратою працездатності судді і призначено проведення судового засідання із викликом та за участю представників учасників справи на 14.01.2026 р.
14.01.2026 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 11.02.2026 р.
11.02.2026 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. 
За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд –
ВСТАНОВИВ:

22.03.2024 р. між позивачем та ТОВ „Свісс Кроно” було укладено договір № ТР-2024/681 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом, згідно з умовами пунктів 1.1.-1.3. якого Замовник замовляє, а Виконавець зобов`язується надати послуги з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом в межах України або в міжнародному сполученні.
Під послугами з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом розуміється:
- надання послуг з перевезення вантажів як власним так і найманим транспортом;
- надання транспортно-експедиторських послуг: організація і забезпечення перевезень, в т.ч. здійснення пошуку і підбору перевізників.
1.2. Перевезення вантажів виконуються у відповідності до чинного законодавства України, вимог міжнародних конвенцій і угод в сфері міжнародних перевезень.
1.3. Виконавець зобов`язується виконувати свої обов?язки на умовах даного Договору, а Замовник зобов`язується прийняти надані послуги й оплатити їх.
Відповідно до пунктів 5.1., 5.6., 5.7. договору Виконавець несе повну матеріальну відповідальність за втрату, нестачу чи пошкодження вантажу, взятого для перевезення - з моменту прийняття вантажу від вантажовідправника та до моменту передачі його вантажоодержувачу.
5.6. Сторони несуть відповідальність за дії осіб залучених ними до виконання даного Договору у розмірі і на умовах, встановлених цим Договором та чинним законодавством, як за свої власні.
5.8. За подання транспорту, який не відповідає вимогам заявки та/або неукомплектований необхідними засобами кріплення (стяжні ремні, кутники, тощо), документами, Виконавець несе відповідальність згідно п. 5.7., як за неподачу транспорту. В такому випадку Замовник має право відмовитись від перевезення.

08.04.2024 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 17 транспортного перевезення вантажів від 08.04.2024 р., згідно з умовами пунктів 1.1.-1.4. якого договір регулює відносини при виконанні доручень замовника по планування, організації перевезень транспортно-експедиторському обслуговуванню вантажів, розрахунках за виконані послуги, тощо.
1.2. Замовник, залучає Виконавця для доставки вантажів автомобілями в міських, міжміських і міжнародних сполученнях.
1.3. За договором Виконавець зобов?язується за дорученням Замовника прийняти для перевезення вантажі Замовника і доставити їх в обумовлені пункти призначення, видати вантаж уповноваженій на отримання вантажу особі (вантажоодержувачеві), а Замовник – сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
1.4. Замовник (Експедитор), діючи від імені та за рахунок коштів третьої особи – Замовника, залучає Виконавця і довіряє доставку вантажів автомобілями в міських, міжміських і міжнародних сполученнях. Замовник (Експедитор) оплачує послуги Виконавцю з коштів Замовника.
Згідно з п. 3.1.4. Замовник зобов?язаний підготувати вантаж до перевезення (упакувати, опломбувати, нанести маркування, виписати в разі необхідності перепустки на право проїзду транспортного засобу до місця завантаження і на право вивезення вантажу з місця завантаження) до прибуття транспортного засобу під завантаження.
Кількість місць, вартість наданого Замовником вантажу приймається за зазначеними в транспортних документах даними. Якість та кількість вантажу повинні бути підтверджені відповідними сертифікатами якості (відповідності) та специфікацією виробника (продавця). Перелічені документи передаються представником Замовника водієві-експедитору транспортного засобу разом з вантажем, що надається на перевезення.
Відповідно 3.2.3. договору Виконавець зобов?язаний надати в зазначений Заявці термін під завантаження транспортний засіб в технічно справному стані, відповідно до технічних і санітарних норм для перевезення вантажів, наявність у нього усіх необхідних ліцензій, дозволів та інших документів, які потрібні для безперешкодного виконання перевезень, надання інших послуг, у відповідності до умов цього договору, в т.ч. документів, необхідних для безперешкодного перетину кордонів його транспортними засобами.
Пунктом 3.2.14. договору передбачено, що виконавець зобов?язаний подати вантажний засіб (цистерну, тент) під завантаження, що відповідає вимогам для перевезення вантажу згідно санітарних вимог підтвердженим сертифікатом мийки. Інакше Замовник має право не проводити завантаження, що тягне скасування перевезення вантажу з вини Виконавця.
Пунктом 3.2.16. договору передбачено, що виконавець зобов?язаний відповідати матеріально за збереженість вантажу з моменту прийняття його до перевезення до моменту його документального вручення вантажоодержувачу. Виконавець звільняється від відповідальності за неналежну (невідповідну товаросупровідній документації) якість вантажу (рідини) за обставини завантаження вантажовідправником вантажу (рідини) в технічно справний транспортно-вантажний засіб (цистерну) та належного опломбування транспортно-вантажного засобу (цистерни).
Пунктом 5.1. договору передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання обов?язків за договором, сторони несуть майнову відповідальність, передбачену договором, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, тощо. Винна сторона відшкодовує стороні, якій завдані збитки, документований розмір фактично завданих збитків в повному обсязі. У разі нестачі товару при розвантаженні, сума оплати зменшується на суму нестачі.
28.02.2025 р. між позивачем та відповідачем було підписано заявку № 58 – додаток до договору № 17 від 08.04.2024 р. транспортного перевезення вантажів, згідно з умовами якої відповідач зобов`язувався здійснити для позивача перевезення вантажу (MF-2006 (UF-2005) завантаження через низ, 21-23 т, об?єм до 20 куб.м.) за маршрутом м. Жари, Польща – м. Брошнів-Осада, Україна, автомобілем DAF XF460FT, державний номер НОМЕР_1 , цистерна НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , дата завантаження – 04.03.2025 р., дата розвантаження – 07.05.2025 р., тип кузова – автоцистерна (термічка, колба з нержавіючої сталі), додаткові умови – суха, чиста, без сторонніх запахів, сертифікат мийки.
Згідно з п. 3 Заявки Виконавець несе повну матеріальну відповідальність за доставку вантажу з моменту завантаження до моменту повного розвантаження згідно чинного законодавства України. У разі нестачі товару при розвантаженні сума оплати зменшується на суму нестачі.
Відповідно до п. 8 Заявки Наявність сертифікату чистоти цистерни обов?язкова. Виконавець несе повну матеріальну відповідальність у випадку псування вантажу внаслідок попадання у вантаж сторонніх речовин.
На виконання умов договору та заявки відповідачем у березні 2025 р. було надано відповідачу послуги по перевезенню вищевказаного вантажу за маршрутом м. Жари, Польща – м. Брошнів-Осада, Україна, автомобілем DAF XF460FT, державний номер НОМЕР_1 , цистерна АІ 0868 XH, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 10699497, вантажно-митною декларацією (ІМ-40) № 25UA206070003198U1 та іншими документами, наявними у матеріалах справи.
10.03.2025 р. спільною комісією вантажоодержувача та перевізника складено та підписано акт приймання товару за кількістю та якістю від 10.03.2025 р., згідно з яким під час приймання товару було виявлено наступне: наявність сторонніх частинок маслянистої структури. Невідповідність за кількістю не виявлено. Невідповідність за якістю: При вхідному аналізу карбамідної смоли, марки UF 2005 було виявлено вміст сторонніх частинок маслянистої структури.
У квітні 2025 р. ТОВ „Свісс Кроно” звернулось до позивача із претензією № 30 від 18.04.2025 р. про відшкодування збитків із доданими до неї документами, у якій вимагало від останнього відшкодувати понесені збитки у зв?язку із пошкодженням вищевказаного вантажу у загальному розмірі 192 200, 23 грн за наданим розрахунком.
У травні 2025 р. ТОВ „Свісс Кроно” звернулось до позивача із доповненням № 24 від 12.05.2025 р. до претензії № 30 від 18.04.2025 р. про відшкодування збитків із доданими до неї документами, у якій вимагало від останнього відшкодувати понесені збитки у зв?язку із пошкодженням вищевказаного вантажу у загальному розмірі 195 140, 76 грн за наданим розрахунком.
На виконання претензії № 30 від 18.04.2025 р. та доповнення № 24 від 12.05.2025 р. позивачем 22.05.2025 р. було відшкодовано понесені збитки та перераховано ТОВ „Свісс Кроно” грошові кошти у загальному розмірі 195 140, 76 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 651 від 22.05.2025 р. на суму 195 140, 76 грн, наявними у матеріалах справи.
У травні 2025 р. у відповідь на претензію відповідач звернувся до позивача із відповіддю № 29/05/25 від 29.05.2025 р., у якій зазначив, що відповідач не вбачає правових підстав для відшкодування заявлених збитків у розмірі 195 140, 76 грн.
У червні 2025 р. у відповідь на лист № 29/05/25 від 29.05.2025 р. позивач звернувся до відповідача із листом № 05/06/2025 від 05.06.2025 р., у якому вимагав від останнього відшкодувати завдані збитки та попередив про звернення із відповідним позовом у разі відмови в їх відшкодуванні.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві, крім інших вимог, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 195 140, 76 грн збитків, пов?язаних із пошкодженням вантажу, що перевозився (смоли, марки UF 2005) за договором №ТР-2024/681 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом від 22.03.2024 р. та заявкою №58 від 28.02.2025 р.
З приводу вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частинами 1, 5 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
5. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються кодексами, законами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до ст. 314 цього ж кодексу перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. 
2. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. 
3. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: 
у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; 
у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; 
у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу. 
4. Якщо внаслідок пошкодження вантажу його якість змінилася настільки, що він не може бути використаний за прямим призначенням, одержувач вантажу має право від нього відмовитися і вимагати відшкодування за його втрату. 
5. У разі якщо вантаж, за втрату чи нестачу якого перевізник сплатив відповідне відшкодування, буде згодом знайдено, одержувач (відправник) має право вимагати видачі йому цього вантажу, повернувши одержане за його втрату чи нестачу відшкодування.
6. Гранична межа відповідальності оператора мультимодальних перевезень визначається Законом України "Про мультимодальні перевезення".
Згідно частинами 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
2. Загальні умови перевезення визначаються Цивільним кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюється договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. 
Частиною 1 статті 909 цього ж кодексу передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Згідно з ст. 920 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Статтею 924 цього ж кодексу передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. 
2. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
3. Гранична межа відповідальності оператора мультимодальних перевезень визначається Законом України "Про мультимодальні перевезення".
Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 614 цього ж кодексу передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. 
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. 
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. 
Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним
Статтею 617 цього ж кодексу передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. 
Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. 
Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Згідно з ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. 
Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Частиною 1 ст. 225 цього ж кодексу передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: 
вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; 
додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; 
неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; 
матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
2. Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.
Згідно з п. 3.1.4. Замовник зобов?язаний підготувати вантаж до перевезення (упакувати, опломбувати, нанести маркування, виписати в разі необхідності перепустки на право проїзду транспортного засобу до місця завантаження і на право вивезення вантажу з місця завантаження) до прибуття транспортного засобу під завантаження.
Кількість місць, вартість наданого Замовником вантажу приймається за зазначеними в транспортних документах даними. Якість та кількість вантажу повинні бути підтверджені відповідними сертифікатами якості (відповідності) та специфікацією виробника (продавця). Перелічені документи передаються представником Замовника водієві-експедитору транспортного засобу разом з вантажем, що надається на перевезення.
Пунктом 3.2.14. договору передбачено, що виконавець зобов?язаний подати вантажний засіб (цистерну, тент) під завантаження, що відповідає вимогам для перевезення вантажу згідно санітарних вимог підтвердженим сертифікатом мийки. Інакше Замовник має право не проводити завантаження, що тягне скасування перевезення вантажу з вини Виконавця.
Пунктом 3.2.16. договору передбачено, що виконавець зобов?язаний відповідати матеріально за збереженість вантажу з моменту прийняття його до перевезення до моменту його документального вручення вантажоодержувачу. Виконавець звільняється від відповідальності за неналежну (невідповідну товаросупровідній документації) якість вантажу (рідини) за обставини завантаження вантажовідправником вантажу (рідини) в технічно справний транспортно-вантажний засіб (цистерну) та належного опломбування транспортно-вантажного засобу (цистерни).
Згідно з п. 3 Заявки Виконавець несе повну матеріальну відповідальність за доставку вантажу з моменту завантаження до моменту повного розвантаження згідно чинного законодавства України. У разі нестачі товару при розвантаженні сума оплати зменшується на суму нестачі.
Відповідно до п. 8 Заявки Наявність сертифікату чистоти цистерни обов?язкова. Виконавець несе повну матеріальну відповідальність у випадку псування вантажу внаслідок попадання у вантаж сторонніх речовин.
Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини боржника у заподіянні збитків.
Як вбачається із матеріалів справи, при виконанні перевезення вантажу за договором № ТР-2024/681 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом від 22.03.2024 р. та заявкою № 58 від 28.02.2025 р. відповідачем було належним чином та із дотриманням умов і вимог договору та заявки завчасно - 01.03.2025 р. здійснено мийку цистерни АІ 0868 XH та надано вантажовідправнику - ТОВ „Свісс Кроно” (зареєстрована у Польщі) відповідний сертифікат мийки від 01.03.2025 р., проведеної на спеціалізованій мийці, і в момент завантаження вантажу у вантажовідправника не було жодних зауважень до наданого сертифікату мийки та до стану цистерни, а тому суд дійшов висновку, що відповідачем було дотримано відповідних положень договору та заявки щодо стану цистерни для перевезення вантажу без будь-яких зауважень вантажовідправника в момент завантаження вантажу і надано відповідний сертифікат проведеної мийки, як того вимагає договір, а тому суд вважає, що в даному випадку і за таких обставин та у відповідності до положень пунктів 3.2.14., 3.2.16. відповідач не є відповідальною особою за якість (забруднення) вантажу, що перевозився.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що при завантаженні вантажу та у процесі розгляду справи, позивачем не було надано перевізнику та суду відповідно сертифікати якості на вантаж, що перевозився, як того вимагають положення пункту 3.1.4. договору.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У процесі розгляду справи позивачем у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду усіх достатніх, належних та допустимих доказів, що б підтверджували наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, а саме факт заподіяння саме відповідачем вказаних збитків позивачу; самі збитки та їх заявлений розмір; наявність вини саме відповідача у заподіянні збитків позивачу; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою саме відповідача і заявленими збитками позивача.
Докази, додані позивачем до позовної заяви та надані ним у процесі розгляду справи, на підтвердження пошкодження (забруднення) відповідачем вантажу, що перевозився, а саме акт № 1 опломбування від 10.03.2025 р., протокол випробувань вхідного контролю від 10.03.2025 р., висновок від 11.03.2025 р. щодо можливості використання смоли UF2005/45 на лінії виготовлення просочування декоративного паперу лінії Vitz2 та інші за умов дотримання відповідачем відповідних положень договору та заявки на перевезення щодо стану цистерни для перевезення вантажу без будь-яких зауважень вантажовідправника в момент завантаження вантажу і надання відповідного сертифікату проведеної мийки, як того вимагає договір, не є належними та достатніми доказами, що підтверджують вину та протиправну поведінку відповідача у пошкодженні (забрудненні) вантажу і наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою саме відповідача і заявленими заподіяними збитками. 
Крім того, згідно з протоколом випробувань вхідного контролю від 10.03.2025 р. вантаж, що перевозився відповідачем, повністю відповідає чітко визначеним показникам якості.
До того ж, вищевказані докази не містять чіткої кількості (відсоток), склад виявлених масляних домішок у вантажі, та однозначний висновок про те, що в даному випадку вантаж - карбамідна смола, марки UF 2005, є повністю непридатною для використання за призначенням.
А також ж, за відсутності відповідних сертифікатів якості на конкретну продукцію (вантаж), вищевказані докази не виключають наявність масляних домішок у вантажі (продукції) до його завантаження у цистерну перевізника.
Також, згідно з актом № 1 опломбування від 10.03.2025 р. після прибуття вантажного автомобіля на місце розвантаження, під час вхідного аналізу, було виявлено масляні домішки в двох відсіках цистерни, а згідно з протоколом випробувань вхідного контролю від 10.03.2025 р. лише в одному відсіку цистерни, а тому такі докази є суперечливими.
Крім того, перевірка якості вантажу, що перевозився, за наслідками якої складено протокол випробувань вхідного контролю від 10.03.2025 р., висновок від 11.03.2025 р. щодо можливості використання смоли UF2005/45 на лінії виготовлення просочування декоративного паперу лінії Vitz2, здійснювалась виробничою лабораторією вантажоодержувача – ТОВ „Свісс Кроно”, що є в даному випадку зацікавленою особою, а не сторонньою експертною організацією, а тому такі докази не є належними та достатніми доказами, що підтверджують заподіяння шкоди вантажу саме відповідачем.
Оскільки, враховуючи те, що як було встановлено судом у процесі розгляду справи, що при виконанні перевезення вантажу у спірних відносинах відповідач - ТОВ „Петма” не є відповідальною особою перед позивачем - ФОП Чернюк В. Я. за пошкодження (забруднення) вантажу, переданого для перевезення на підставі та згідно з договором № ТР-2024/681 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом від 22.03.2024 р. та заявкою № 58 від 28.02.2025 р., а також відповідно недоведеними є факти заподіяння саме відповідачем вказаних збитків позивачу, їх розмір, наявність вини саме відповідача у заподіянні збитків позивачу, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою саме відповідача і заявленими збитками позивача, то у суду відсутні правові підстави для застосування такої міри відповідальності до відповідача, як стягнення збитків, через відсутність всього складу цивільного (господарського) правопорушення, а тому позовна вимога позивача про стягнення із відповідача 195 140, 76 грн збитків, понесених у зв?язку із пошкодженням вантажу, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.
Крім того, позивач просить стягнути із відповідача інфляційні збитки та 3 % річних від суми основної заборгованості за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по відшкодуванню збитків з 01.06.2025 р. по 31.07.2025 р. всього на загальну суму 1 167, 72 грн та з 01.06.2025 р. по 01.09.2018 р. всього на загальну суму 1 491, 62 грн відповідно у відповідності до виконаного ним розрахунку. 
Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У процесі розгляду справи судом встановлено, що вказані позовні вимоги позивача до відповідачів є похідними від його позовної вимоги до відповідача про стягнення 195 140, 76 грн збитків, понесених у зв?язку із пошкодженням вантажу.
Оскільки, враховуючи те, що як було встановлено судом у процесі розгляду справи, вимоги позивача до відповідача про стягнення 1 167, 72 грн інфляційних збитків, 1 491, 62 грн 3 % річних є похідними від його позовної вимоги до відповідача про стягнення 195 140, 76 грн збитків, понесених у зв?язку із пошкодженням вантажу, що в свою чергу є безпідставною, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.
Крім того, позивач просить суд стягнути із відповідача штраф, передбачений договором № ТР-2024/681 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом від 22.03.2024 р., за порушення строку подачі транспортного засобу під завантаження у розмірі 500, 00 грн.
Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно ч. 2 ст. 551 цього ж кодексу передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 
Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Пунктом 5.4. договору передбачено, що за відмову подати транспортний засіб під завантаження або відмову завантаження транспортного засобу, порушення строку подачі транспортного засобу під завантаження/розвантаження, а також доставки вантажу до місця призначення Виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 500, 00 грн, якщо інше не обумовлено в Заявці.
Згідно з заявкою № 58 від 28.02.2025 р. дата завантаження – 04.03.2025 р., а згідно з п. 2. Заявки під завантаження, замитнення, розвантаження, розмитнення відводиться – 48/48 (робочих годин).
Як вбачається із матеріалів справи, а саме із міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 10699497, завантаження вантажу у м. Жари, Польща, у транспортний засіб перевізника - автомобіль DAF XF460FT, державний номер НОМЕР_1 , цистерна НОМЕР_2 , відбулось 05.03.2025 р., тобто протягом 48 годин від та з урахуванням визначеної у Заявці дати завантаження – 04.03.2025 р.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У процесі розгляду справи позивачем у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних достатніх, належних та допустимих доказів, що б підтверджували факт порушення відповідачем строку подачі транспортного засобу під завантаження, тобто прибуття його транспортного засобу під завантаження пізніше ніж 04.03.2025 р.
Оскільки, як було встановлено судом у процесу розгляду справи, позивачем не було надано суду жодних достатніх, належних та допустимих доказів, що б підтверджували факт порушення відповідачем строку подачі транспортного засобу під завантаження, тобто прибуття його транспортного засобу під завантаження пізніше ніж 04.03.2025 р., а саме завантаження вантажу у м. Жари, Польща, у транспортний засіб перевізника - автомобіль DAF XF460FT, державний номер НОМЕР_1 , цистерна НОМЕР_2 , відбулось 05.03.2025 р., тобто протягом 48 годин від та з урахуванням визначеної у Заявці дати завантаження – 04.03.2025 р., і відповідно відповідач не порушив зобов`язання щодо своєчасної подачі транспортного засобу під завантаження, а тому позовна вимога позивача до відповідача про стягнення 500, 00 грн штрафу за порушення строку подачі транспортного засобу під завантаження є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.
Також, як було зазначено вище, відповідач у своєму відзиві б/н від 26.09.2025 р. на позовну заяву просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю, у тому числі, у зв`язку із пропущенням спеціальної позовної давності.
З приводу вказаної заяви відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 цього ж кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до пунктів 1), 6) ч. 2 ст. 258 цього кодексу позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:
1) про стягнення неустойки (штрафу, пені);
6) у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (стяття 925 цього Кодексу).
Частинами 1, 5 ст. 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
5. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Оскільки, як було зазначено вище, будь-які права позивача - ФОП Чернюка В. Я у спірних відносинах саме відповідачем не порушувались, то у суду відсутні підстави для застосування позовної давності.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини, викладені у позовній заяві позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, його позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову. 
Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з п.п. 1) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір” розмір ставки судового збору із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарського суду, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього ж закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 цього ж закону при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Частинами 1, 2 ст. 7 цього ж закону передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:
1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;
2) повернення заяви або скарги;
3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;
4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);
5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
2. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.
До вказаної позовної заяви було додано платіжну інструкцію № 726 від 02.09.2025 р. про сплату судового збору на суму 3 028, 00 грн. 
За таких обставин, понесені ФОП Чернюком В. Я. судові витрати, а саме сплачений судовий збір, у зв`язку із зверненням в Господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Петма” про стягнення 198 300, 10 грн підлягають поверненню позивачу у розмірі 605, 60 грн у зв?язку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову повністю.
2. Судові витрати покласти на позивача.
3. Повернути Фізичній особі-підприємцю Чернюку Василю Ярославовичу ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) з Державного бюджету України судовий збір, внесений в більшому розмірі, ніж встановлено законом, у розмірі 605 (шістсот п?ять) грн 60 (шістдесят) коп., перерахований (сплачений) за платіжним інструкцією № 726 від 02.09.2025 р.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано
19 лютого 2026 р.