Справа № 715/482/26
Провадження № 2-а/715/11/26

РІШЕННЯ
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
11 березня 2026 року селище Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області 
у складі головуючого судді Цуренка В.А.
секретар судового засідання Оршевська С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гуцуляк Світлана Тодорівна звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. 
В позовній заяві вказує, що 29.09.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 .
У вказаній постанові зазначено, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 2/1528 від 18.09.2025 встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, на підставі рішення військово-лікарської комісії, згідно ст. 18 п.1 пп. 2 та ст. 27 п.9 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» зарахований в запас по досягненню 25-річного віку та не став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказаною постановою начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 наклав на громадянина ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Вважає, що постанова винесена без достатніх на це підстав, є незаконною і підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.
Враховуючи вище викладене, просить суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову №8707 від 29.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, закрити провадження у справі.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, його представник – адвокат Гуцуляк Світлана Тодорівна направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю і просить суд позов задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути за їхньої відсутності.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позов не обґрунтований та безпідставний, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
На підставі с. 6 ст. 162 КАС України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 29.09.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 .
У вказаній постанові зазначено, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 2/1528 від 18.09.2025 встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, на підставі рішення військово-лікарської комісії, згідно ст. 18 п.1 пп. 2 та ст. 27 п.9 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» зарахований в запас по досягненню 25-річного віку та не став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається зі змісту ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно із вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_1 не було повідомлено про час і місце розгляду справи, а до оскаржуваної станови не долучено доказів про належне повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи.
На час винесення постанови від 29.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 винуватість останнього належними та допустимими доказами підтверджена не була. 
Так, з постанови вбачається, що ОСОБА_1 нібито вчинив адміністративне правопорушення, а саме по досягненню 25-річного віку не став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Однак, на час як складання протоколу про адміністративне правопорушення, так як і на час винесення оскаржуваної постанови позивач – громадянин ОСОБА_1 не досяг 25-річного віку.
З аналізу оскаржуваної постанови вбачається наступне:
• в назві постанови та першому абзаці вказано, що розглядається справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210 ч.3 КУпАП;
• в подальшому вказано, що протокол складено уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2/1528 від 18.09.2025 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП;
• потім зазначено, що дослідивши та оцінивши докази у справі, приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, ч.3 ст.210-1 КУпАП доведена повністю;
• в подальшому зазначено, що керуючись ч.3 ст.210-1 КУпАП, ст. ст.213…..
Тобто, зі змісту оскаржуваної постанови незрозуміло, за якою статтею притягнуто до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 та склад якого саме адміністративного правопорушення нібито вбачаються в його діях.
Представник відповідача у відзиві зазначає, що це технічна описка і не скасовує відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.
Суду не надано доказів про те, що 18.09.2025 відносно вручення позивачу копії протоколу про адміністративне правопорушення та його повідомлення про дату і час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього тощо. 
Відповідно до примітки ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Із змісту норми ст.283 КУпАП також слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто, зібраними у встановленому КУпАП порядку.
В оскаржуваній постанові відсутні дані про те, які саме докази винуватості ОСОБА_1 зібрано співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без ствердження іншими доказами, не є доказом на доведення вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП.
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідальність за порушення вимог військового обліку передбачена ст. 210 КУпАП, а ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про мобілізацію. Тобто, як вбачається із змісту постанови ОСОБА_1 вчинив порушення правил військового обліку (ст. 210 КУпАП), а також вказана постанова відносно ОСОБА_1 містить вказівку, що останнім порушено (ст. 210-1), хоча докази на підтвердження останнього відсутні, що є безумовною підставою для скасування постанови.
Судом встановлено, що у даному випадку протокол про адміністративне правопорушення складався передчасно.
Оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого як і ч. 3 ст. 210 КУпАП, так і ч.3 ст. 210-1 КУПАП, а також відсутні та не зазначені у постанові жодні докази вчинення ним правопорушення, передбаченого як і ч. 3 ст. 210 КУпАП, так і ч. 3 ст. 210-1 КУПАП.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення. Наявність складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
За встановлених обставин постанова від 29.09.2025 винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).
Законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення органом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
На підставі наведеного, суд вважає, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.
Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови № 8707 від 29 вересня 2025 року.
Керуючись ст.ст. 6-10, 19, 20, 70, 90, 241-246, 250 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити.
Скасувати постанову № 8707 від 29 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя