ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 року 
м. Харків
справа № 642/6300/24
провадження № 22-ц/818/723/26
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів колегії – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.
за участю секретаря судового засідання Риндіч О.Б.
сторони справи:
заявник – ОСОБА_1 
заінтересована особа - ОСОБА_2 , 
третя особа: Друга Харківська міська державна нотаріальна контора
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу Сисоєвої Катерини Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 31 липня 2025 року у складі судді Грінчук О.П.,-
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2024 року ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту та просив встановити факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане районним житловим експлуатаційним об`єднанням Ленінського району виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів 02.06.1988, на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_5 .
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_4 є бабусею позивача, ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді будинку за адресою АДРЕСА_1 . З метою прийняття спадщини позивач звернувся до Другої ХМДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. На підставі вказаної заяви відкрито спадкову справу №156/2015. Під час оформлення свідоцтва позивач звернувся до Департаменту реєстрації ХМР щодо проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , за померлою ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого районним житловим експлуатаційним об`єднанням Ленінського району виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів 02.06.1988. Також одночасно позивачем було подано витяг з реєстру актів цивільного стану щодо дошлюбного прізвища померлої, а саме, що 05.11.1950, у зв`язку із реєстрацією шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , останній було присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ». Однак було встановлено суперечності у прізвищі померлої в правовстановлюючому документі на вказаний будинок, який було видано 1988 року на прізвище « ОСОБА_8 », яка в 1950 році змінила прізвище на " ОСОБА_9 ". Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації ХМР Тертишного Д.О. №71662549 від 19.02.2024 зупинено розгляд заяви ОСОБА_1 до усунення вказаних суперечностей. Постановою державного нотаріуса Другої ХМДНК СМУ МЮ від 09.04.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не надано документу, який підтверджує право власності спадкодавця, ОСОБА_4 , на спадкове майно. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду із даним позовом. Відповідач у справі є онукою померлої, а тому також спадкоємцем померлої.
Рішенням Холодногірського районного суду м. Харкова від 31 липня 2025 року у задоволені позову відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що позивачем та його представником не доведено належність ОСОБА_4 правовстановлюючого документу.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити заяву.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на час видачі свідоцтва на право власності на житловий будинок ОСОБА_4 перебувала у шлюбі, проте виконавчим комітетом Ленінської ради народних депутатів від 02.06.1988, була допущено помилка та зазначено її дівоче прізвище ОСОБА_8 . 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим ВДРАЦС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 07.11.2014 (а.с.9).
Згідно із заповітом ОСОБА_4 , посвідченим завідуючим Другої Харківської державної нотаріальної контори Червенко І.В. 23.10.1998 №1-2526, ОСОБА_4 все своє майно, на випадок смерті, заповіла ОСОБА_10 та ОСОБА_1 (а.с.10).
За матеріалами спадкової справи №156/2015 (№57260724), заведеної Другою Харківською державною нотаріальною конторою 24.03.2015 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями за заповітом на все майно, які прийняли спадщину є: онук спадкодавця ОСОБА_1 , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщині; онука спадкодавця ОСОБА_11 , яка прийняла спадщину шляхом подачі 24.03.2015 заяви про прийняття спадщини до Другої Харківської державної нотаріальної контори, що підтверджується довідкою про склад спадкоємців від 23.07.2024 №995/02-14 виданою Другою Харківською міською державною нотаріальної контори (а.с. 11)
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації ХМР Тертишного Д.О. №71662549 від 19.02.2024 зупинено розгляд заяви ОСОБА_1 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , за померлою ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що право приватної власності на вказаний будинок станом на 31.12.2012 проведено КП «ХМ БТІ» ХМР за «Добрянской Клавдией Ивановной» на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане районним житловим експлуатаційним об`єднанням Ленінського району виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів 02.06.1988. Однак, відповідно до відомостей з державного реєстру актів цивільного стану, 05.11.1950 ОСОБА_5 було укладено шлюб із ОСОБА_6 , у зв`язку з чим її прізвище було змінено на « ОСОБА_7 ». Встановлено суперечності між поданими до заяви документами у даті зміни прізвища померлої (а.с. 17).
Постановою державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Радкевич К.В. від 09.04.2024 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_4 , оскільки не надано документу, який підтверджує право власності спадкодавця, ОСОБА_4 , на спадкове майно за адресою АДРЕСА_1 , документи про право власності на яке видано на ім`я " ОСОБА_8 ", при цьому, доказів зміни прізвища заявником не було надано (а.с. 21-23).
Як вбачається зі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок за адресою АДРЕСА_1 , виданого районним житловим експлуатаційним об`єднанням Ленінського району виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів 02.06.1988, в ньому посвідчено, що вказаний будинок з приналежними будівлями та спорудами належить ОСОБА_5 (а.с. 19-20).
Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 17.01.2024, встановлено, що 05.11.1950 ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 , на підставі чого вчинено актовий запис №6634, у зв`язку з чим прізвище нареченої змінено з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_7 » (а.с. 15).
З витребуваної судом інформації з Першого ВДРАЦС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо реєстрації зміни прізвища, ім`я та по батькові гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (із зазначенням дати зміни та зазначенням попереднього та нового прізвища, ім`я та по батькові вказаної особи, якщо такі дії здійснювались), вбачається, що ОСОБА_5 05.11.1950 зареєструвала шлюб зі ОСОБА_6 , на підставі чого її прізвище змінено на « ОСОБА_9 ». Інші дані про зміну нею прізвища за період з 01.01.1949 по теперішній час в реєстрі відсутні. Також начальником відділу зазначено, що архівний фонд відділу зберігся у повному обсязі (а.с. 119).
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27.01.2026 витребувано з Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, Комунального підприємства «Міський архів» інвентаризаційну справу на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .
Листом від 18.02.2026 №162/26 Комунальне підприємство «Міський архів» зазначило про відсутність в архівній установі запитуваних документів. 
Згідно з копією інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виданої 12.02.2026 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, вбачається таке.
У правовстановлюючих та технічних документах, складених у період з 1958 по 1988 роки, власником домоволодіння зазначена ОСОБА_5 , зокрема: у відомостях про майно від 28.04.1958 та 23.04.1958 (а.с. 12–14), в оцінювальних актах домоволодіння від 17.10.1958 (а.с. 5–8), акті прийняття збудованого будинку від 25.12.1959 (а.с. 22), висновку про реєстрацію домоволодіння від 18.01.1960 (а.с. 18), договорі про право будівництва будинку та користування земельною ділянкою від 18.01.1966 (а.с. 19–20), у виписках з протоколів № 37 від 18.01.1960 (а.с. 21) та № 30 від 25.12.1959 (а.с. 23), у наказі № 2733 від 03.1982 (а.с. 25), рішенні від 15.06.1982 (а.с. 47), рішенні від 03.05.1988 № 161/5 (а.с. 54), а також в оціночному акті домоволодіння від 15–16.1986 (а.с. 28). Крім того, відповідні заяви від 18.01.1958, 12.08.1986 та 10.03.1988 підписані ОСОБА_5 (а.с. 16, 46, 49).
Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності від 02.06.1988, ОСОБА_5 належить житловий будинок за вказаною адресою (а.с. 56).
Водночас, починаючи з 21.12.2012 року, у документах інвентаризаційної справи власником домоволодіння зазначена ОСОБА_4 , що підтверджується замовленням № 050079/98/05 від 21.12.2012 (а.с. 57) та актом змін домоволодіння від 21.12.2012 (а.с. 58).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 2, 7 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного);окремого провадження.
Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення факту та чи пов`язується таке встановлення з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 12 січня 2022 року у справі № 227/2188/21 (провадження № 61-18156св21) та від 26 січня 2022 року у справі № 568/310/21 (провадження № 61-16757св21).
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про факт, але не спір про цивільне право.
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про цивільне право. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
При зверненні із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа відповідно до вимог ст. 318 ЦПК України вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, заявник обґрунтував необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документу для оформлення спадщини.
З матеріалів справи вбачається, що: 05.11.1950 ОСОБА_5 зареєструвала шлюб, у зв`язку з чим її прізвище змінено на « ОСОБА_9 »; 02.06.1988 на ім`я ОСОБА_5 видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок; 23.10.1998 ОСОБА_4 залишила заповіт на все своє майно; ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.
Відомостей про розірвання шлюбу, або повернення ОСОБА_4 дошлюбного прізвища « ОСОБА_8 », станом на 02.06.1988 (дата видачі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок), суду не надано. 
На виконання ухвали Харківського апеляційного суду від 27.01.2026 Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» надав копію інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . З якої вбачається, що свідоцтво на право власності на жилий будинок від 02.06.1988 належить ОСОБА_5 . 
Водночас, в акті змін будинку та прибудинкової території від 08.04.1982 (а.с. 27), акті польової та камеральної перевірки від 10.05.1982 (а.с.39), замовленні №050079/951-05 на проведення інвентаризації будинку від 21.12.2012 (а.с. 57) видані на ім`я ОСОБА_4 . 
За наведених обставин, оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що зазначення у правовстановлюючих та інвентаризаційних документах прізвищ « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 » стосується однієї й тієї ж особи — ОСОБА_12 , якій і належить спірне нерухоме майно.
Отже, свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 02 червня 1988 року слід вважати таким, що видане на ім`я ОСОБА_13 як однієї особи.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно відхилив зазначені докази та помилково дійшов висновку про недоведеність факту належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане районним житловим експлуатаційним об`єднанням Ленінського району виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів 02.06.1988, на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_5 .
Відповідно до пунктів 3,4 ч. 1, ч.4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та ( або) резолютивної частини.
Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового про задоволення заяви ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане районним житловим експлуатаційним об`єднанням Ленінського району виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів 02.06.1988, на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_5 .
У відповідності до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки заяву та апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено, то на його користь необхідно компенсувати з держави судовий збір у розмірі 2 422,20 (605,60+1816,80) грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381,382, 383, 384 ЦПК України суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 31 липня 2025 року - скасувати.
Заяву ОСОБА_1 задовольнити. 
Встановити факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане районним житловим експлуатаційним об`єднанням Ленінського району виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів 02.06.1988, на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_5 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий          О. ІО. Тичкова

Судді           О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук