ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" березня 2026 р. справа № 300/3636/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, 

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також – позивач, ОСОБА_1 ), звернувся в суд з позовною заявою до Міністерства юстиції України (надалі, також – відповідач, Мін`юст України, Мін`юст) в якій просить:
– визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 3380/5 від 22.11.2024 року згідно якого державному реєстратору Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_1 тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 місяці.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач здійснив блокування доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно протиправно. Позивач стверджує, що у заявника, реєстраційну справу якого перевіряв відповідач, були наявні всі необхідні документи для проведення реєстрації права власності на нерухоме майно. Зазначає, що майно заявника було зареєстровано до 01.01.2013 року і позивачем фактично здійснено перенесення такої інформації з паперового носія, який був наявний у заявника до електронного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Посилається на відсутність у нього підстав для відмови заявнику у проведенні реєстрації права власності. Також вказує на те, що пунктом 53 Порядку № 1127, за змістом якого, якщо державну реєстрацію було проведено до 01.01.2013 і відповідне свідоцтво на право власності на нерухоме майно було втрачено, використовуються відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно та паперовий носій інформації, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації. Зважаючи на те, що відповідач протиправно прийняв рішення про блокування позивачу доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, просив позов задовольнити (а.с. 1-11).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 13-14).
12.06.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач зазначає, що при проведенні перевірки посадові особи Мін`юсту мають право доступу до реєстрів, зокрема до реєстраційної справи у електронній формі. Відповідач вказує, що перевірка проведена у зв`язку із зверненням Відділення № 1 Івано-Франківського районного управління національної поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо перевірки законності дій державного реєстратора Джурина Я.О. Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що державний реєстратор, при здійсненні державної реєстрації речових прав, повинен запитувати від органів державної влади, підприємств, установ та організацій, які проводили державну реєстрацію до 01.01.2013 необхідну інформацію. З наявних при перевірці матеріалів, відповідачем встановлено, що заявник для державної реєстрації права на нерухоме майно подав виписку з інвентаризаційних матеріалів, відповідно до змісту якої, остання видана на підставі свідоцтва про право власності від 14.04.1993, яке видане виконкомом Коломийської міської ради на підставі рішення цього ж виконкому від 12.03.1998. З огляду на це, відповідач вказує, що надані документи не дали змоги достеменно встановити наявність у заявника права власності на відповідну квартир, оскільки надана виписка містить суперечності щодо дат набуття права власності та видачі відповідного свідоцтва. Також відповідач вказує, що позивачем, всупереч вимог Порядку № 1127 не вказано в Державному реєстрі прав про втрату правовстановлюючого документу, у зв`язку з чим посилання на пункт 53 цього порядку не підлягає взяттю до уваги. З огляду на те, що перевірка дій державного реєстратора була проведена в межах повноважень та відповідно до вимог закону, у зв`язку з чим у задоволенні вимог позовної заяви слід відмовити (а.с. 32-51).
12.06.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 52-58).
12.06.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів (а.с. 59-66).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 у задоволенні клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено (а.с. 67-69).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 клопотання відповідача про витребування доказів задоволено. Залучено Гвіздецьку селищну раду до участі в даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Витребувано у третьої особи матеріали реєстраційної справи (а.с. 70-73).
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 07.08.2025 по 22.08.2025 згідно наказу від 25.07.2025 № 213-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 95), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 23.08.2025 по 03.09.2025 згідно наказу від 20.08.2025 № 261-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 95), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 23.09.2025 по 07.10.2025 згідно наказу від 15.09.2025 № 290-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 95), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 30.10.2025 по 07.11.2025, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
05.11.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від третьої особи надійшла заява про неможливість надання витребуваних судом документів. Дана заява вмотивована тим, що у зв`язку з призупиненням доступу до реєстру державного реєстратора Гвіздецької селищної ради, остання не має змоги надати витребувані документи (а.с. 75-78).
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 19.01.2026 по 30.01.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 повторно витребувано матеріали реєстраційної справи у третьої особи та витребувано такі у відповідача (а.с. 79-82).
02.03.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від третьої особи надійшли витребувані судом документи (а.с. 84-94).
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
07.05.2020 ОСОБА_2 звернувся до державного реєстратора Джурина Ярослава Олеговича із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 . До даної заяви заявником долучено Технічний паспорт, виготовлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Лієс" та виписку з інвентаризаційних матеріалів № 10027 (зворотна сторона а.с. 85-89).
Відповідно до змісту виписки № 10027 від 05.05.2020, виданої Обласним комунальним підприємством "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", за адресою: м. Коломия, вул. Яворницького Дмитра, буд. 20, кв. 15 зареєстроване право приватної власності під № 196 за ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Коломийської міської ради від 14.04.1993 року, на підставі рішення цього ж виконкому від 12.03.1998 року (зворотна сторона а.с. 89).
08.05.2020 державним реєстратором Джуриним Я.О. надіслано запит до Державного реєстру речових прав щодо наявності заяв про державну реєстрацію права власності, іншого речового права чи будь-яких інших заяв щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами пошуку, в реєстрі було знайдено тільки заяву ОСОБА_2 про реєстрацію права власності (а.с. 90).
08.05.2020 державним реєстратором Джуриним Я.О. надіслано запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта щодо наявності в даних реєстрах інформації щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами пошуку, у вищезазначених реєстрах інформації не знайдено (зворотна сторона а.с. 90).
08.05.2020 державним реєстратором Джуриним Я.О. прийнято рішення № 52179926 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до змісту якого, розглянувши заяву ОСОБА_2 державний реєстратор прийняв рішення про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 із відкриттям у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно нового розділу (а.с. 91).
16.10.2024 старший дізнавач сектору дізнання відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Богачевський Владислав звернувся до директора департаменту реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України із скаргою та проханням скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 .
18.10.2024 Міністерство юстиції України видало наказ № 2589/7, яким дану скаргу залишило без розгляду в зв`язку із закінченням строку на її подання (а.с. 48).
16.10.2024 старший дізнавач сектору дізнання відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Богачевський Владислав звернувся до директора департаменту реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України із листом № 11091-2024, в якому зазначив про проведення дізнання в кримінальному провадженні № 12024096180000149 від 16.05.2024 за частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України. Відповідно до обставин справи, квартира АДРЕСА_1 , відповідно до ордеру на вселення, була надана ОСОБА_3 та її доньці ОСОБА_4 , однак відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на таку квартиру було зареєстровано державним реєстратором за ОСОБА_2 . В листі вказується, що підставою для реєстрації права власності на квартиру слугувала виписка з інвентаризаційних матеріалів Коломийської БТІ № 10027, однак відповіддю від Коломийського БТІ дано пояснення, що замовлення за таким номером виготовлялося 10.07.2008 щодо нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 . Натомість за адресою: АДРЕСА_2 замовлень до Коломийського БТІ не надходило. Беручи до уваги ці відомості, просив відповідача провести перевірку правомірності державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 39).
23.10.2024 старший дізнавач сектору дізнання відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Богачевський Владислав звернувся до директора департаменту реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України із листом № 14468-2024 аналогічного змісту (а.с. 40).
04.11.2024 Міністерство юстиції України видало наказ № 2719/7, яким призначило провести камеральну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Лисецької селищної ради Джурина Ярослава Олеговича (а.с. 41).
05.11.2024 Міністерство юстиції України надіслало Державному підприємству "Національні інформаційні системи", відділенню поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області та Переріслянській сільській раді листи щодо проведення перевірки за вищевказаним наказом (а.с. 42-43).
За результатами перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Лисецької селищної ради Джурина Ярослава Олеговича, комісією складено акт від 22.11.2024, в якому зазначено, що державна реєстрація права власності відбулася на підставі технічного паспорту, виготовленим ТОВ "Лієс" 04.05.2020 та виписки з інвентаризаційних матеріалів обласного комунального підприємства "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" від 05.05.2020 № 10027. Однак, як зазначає комісія, у виписці вказується, що квартира належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, видане виконкомом Коломийської міської ради 14.04.1993 на підставі рішення цього ж виконкому № 30 від 12.03.1998, та зареєстрованого в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 7 за реєстровим номером 19. Таким чином, комісія вказує, що державний реєстратор здійснив реєстрацію права власності на основі документів, які не давали змоги встановити набуття, зміну чи припинення права власності на нерухоме майно та їх обтяження. Зважаючи на це, комісія пропонувала тимчасово блокувати державному реєстратору Лисецької селищної ради ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 місяці (а.с. 44-45).
22.11.2024 Міністерство юстиції України видало наказ № 3380/5, яким тимчасово блокувало державному реєстратору Лисецької селищної ради ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 місяці (зворотна сторона а.с. 43).
Вважаючи дії відповідача щодо блокування доступу до реєстру протиправними, з метою скасувати протиправний наказ та блокування доступу до реєстру, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд встановив таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV (надалі, також – Закон № 1952-IV).
Відповідно до змісту статті 1 Закону № 1952-IV, дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі – державна реєстрація прав) – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно зі статтею 6 Закону № 1952-IV передбачено, що організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.
Статтею 7 Закону № 1952-IV передбачено повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав, до яких також належить, серед визначеного, забезпечення створення та функціонування Державного реєстру прав, його держателем; організація роботи, пов`язаної із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; забезпечення доступу до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з статтею 37-1 Закону № 1952-IV, контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.
За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.
У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законів, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.
Частиною 2 статті 37-1 Закону № 1952-IV визначено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про: 1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав; 4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; 5) направлення на обов`язкове підвищення кваліфікації державного реєстратора, крім нотаріусів, які здійснюють державну реєстрацію прав відповідно до покладених на них законом обов`язків.
Відповідно до частини 3 статті 37-1 Закону № 1952-IV, технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених пунктами 1 і 2 частини другої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання.
У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора.
У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав щодо нотаріуса йому забезпечується доступ до Державного реєстру прав у режимі отримання інформації для здійснення нотаріальної діяльності відповідно до закону.
За змістом частини 4 статті 37-1 Закону № 1952-IV, порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок, під час здійснення контролю та проведення перевірок, критерії, за якими здійснюється моніторинг, критерії, за якими визначається ступінь відповідальності за відповідні порушення, допущені в сфері державної реєстрації, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Абзац 2 частини 1 статті 37 Закону № 1952-IV визначено, що рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або до суду.
Відповідно до Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстрованого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990 (надалі, також – Порядок № 990), останній визначає процедуру здійснення Мін`юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі – сфера державної реєстрації), критерії, за якими здійснюється моніторинг реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі – реєстри), та визначається ступінь відповідальності за порушення у сфері державної реєстрації.
Дія цього Порядку не поширюється на розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється відповідно до статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Відповідно до пункту 3 Порядку № 990 основними завданнями контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації є: перевірка стану дотримання визначених законами порядків державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації під час здійснення ними повноважень; запобігання, виявлення та вжиття заходів до усунення виявлених порушень вимог законів; визначення професійної компетентності осіб, які мають намір виконувати функції державного реєстратора; аналіз практики застосування законодавства у сфері державної реєстрації, надання відповідних узагальнених роз`яснень.
Пунктом 4 Порядку № 990 визначено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом: 1) розгляду звернень відповідно до Закону України "Про звернення громадян"; 2) розгляду депутатських запитів, звернень відповідно до Закону України "Про статус народного депутата України"; 3) аналізу інформації, опублікованої в засобах масової інформації чи оприлюдненої в Інтернеті; 4) перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації; 5) моніторингу реєстраційних дій в реєстрах; 6) проведення спеціальної перевірки діяльності державного реєстратора в реєстрах щодо осіб, які до призначення на посаду державного реєстратора або на іншу посаду, що передбачає виконання функцій державного реєстратора (далі – посада державного реєстратора), перебували на посаді державного реєстратора в іншого суб`єкта державної реєстрації; 7) проведення тестування на знання законодавства у сфері державної реєстрації осіб, які мають намір виконувати функції державного реєстратора та не перебували на посаді державного реєстратора у певного суб`єкта державної реєстрації.
Відповідно до пункту 9 Порядку № 990 камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
За пунктом 10 Порядку № 990 у рішенні Мін`юсту про проведення камеральної перевірки зазначаються прізвище, ім`я, по батькові державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, стосовно яких прийнято рішення про проведення камеральної перевірки, та підстава проведення камеральної перевірки.
Відповідним рішенням утворюється комісія з проведення камеральної перевірки у складі не менше як трьох посадових осіб Мін`юсту (далі – комісія).
Пунктом 11 Порядку № 990 передбачено, що строк проведення камеральної перевірки становить не більш як п`ятнадцять робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про проведення такої перевірки.
За змістом пункту 12 Порядку № 990, Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про проведення камеральної перевірки надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу примірник відповідного рішення Мін`юсту в електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи – на електронну адресу, розміщену на офіційному вебсайті суб`єкта державної реєстрації, до якого в разі потреби додається запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки. У разі відсутності на його офіційному вебсайті інформації про електронну адресу суб`єкта державної реєстрації чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін`юсту, запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки, в паперовій формі надсилаються на поштову адресу відповідного суб`єкта, нотаріуса. Відомості про проведення камеральної перевірки не пізніше двох робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про її проведення також розміщуються на офіційному вебсайті Мін`юсту.
Відповідно до пункту 13 Порядку № 990, під час проведення камеральної перевірки державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації мають право подавати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, які додаються до матеріалів перевірки.
Пунктом 13-1 Порядку № 990 визначено, що результати камеральної перевірки викладаються у формі акта або довідки, які підписується усіма членами комісії.
У разі наявності порушень установленого законом порядку державної реєстрації складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
В акті/довідці про проведення камеральної перевірки зазначаються: дата проведення камеральної перевірки; прізвище, ім`я та по батькові посадових осіб Мін`юсту, що проводили камеральну перевірку; підстава проведення камеральної перевірки; опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні норми законів) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів (у разі складення акта); пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки (у разі складення акта).
В акті про проведення камеральної перевірки зазначаються встановлені у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразове грубе чи неодноразові істотні порушення законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах.
Нормами пункту 14 Порядку № 990, за результатами проведення камеральної перевірки у разі наявності порушень встановленого законом порядку державної реєстрації на підставі акта комісії про проведення камеральної перевірки Мін`юстом приймається вмотивоване рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності з урахуванням вчинених одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також з урахуванням наявних у Мін`юсті відомостей щодо неодноразового застосування до відповідного державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів.
Пунктом 16 Порядку № 990 визначено, що у разі виявлення у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також у разі, коли у Мін`юсту наявні відомості щодо неодноразового застосування до такого державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів, застосовується пункт 2 частини другої статті 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та/або пункт 2 частини другої статті 34-1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".
Згідно пункту 20 Порядку № 990 результати проведення камеральної перевірки (акти/довідки про проведення камеральної перевірки, рішення Мін`юсту про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, нотаріуса до передбаченої законом відповідальності) зберігаються в Мін`юсті разом з іншими матеріалами такої перевірки.
Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу примірник відповідного рішення Мін`юсту та акт про проведення камеральної перевірки в електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи - на електронну адресу, розміщену на офіційному вебсайті суб`єкта державної реєстрації. У разі відсутності на офіційному вебсайті суб`єкта державної реєстрації інформації про електронну адресу чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін`юсту та акт про проведення камеральної перевірки в паперовій формі надсилаються на поштову адресу відповідного суб`єкта, нотаріуса.
У разі прийняття Мін`юстом рішення, передбаченого пунктами 1 і 2 частини другої статті 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та/або пунктами 1 і 2 частини другої статті 34-1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", один примірник відповідного рішення Мін`юсту в електронній формі з використанням системи електронного документообігу не пізніше двох робочих днів з дня його прийняття надсилається технічному адміністратору реєстрів.
Відповідно до положень пункту 34 Порядку № 990, рішення, дії або бездіяльність Мін`юсту під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації можуть бути оскаржені до суду.
Проаналізувавши зміст позовної заяви, суд встановив, що позивач не оскаржує порядок проведення камеральної перевірки, проведеної відповідачем.
Крім того, судом не встановлено порушень відповідачем процедури призначення та проведення камеральної перевірки державного реєстратора Лисецької селищної ради Джурина Ярослава Олеговича.
Водночас, доводи сторін зводяться до аналізу наданих для проведення реєстрації документів та стосуються суті самого правопорушення. Аналізуючи викладені доводи сторін та норми законодавства, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі – державна реєстрація прав) – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV, заявник – власник, інший правонабувач, сторона правочину, на підставі якого набувається, змінюється або припиняється речове право (у тому числі замовник будівництва, девелопер будівництва, управитель фонду фінансування будівництва), або уповноважені ними особи – у разі подання документів для державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.
Відповідно до частини 3 статті 3 Закону № 1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Частиною 1 статті 5 Закону № 1952-IV передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
Пунктом 1 частини 1 статті 10 Закону № 1952-IV, визначено, що державним реєстратором є громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав.
Обсяг повноважень державного реєстратора визначений частиною 3 статті 10 Закону № 1952-IV, за змістом якої державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; виконання вимог, визначених статтею 27-2 цього Закону, – у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом); наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав; наявність дозволу органу опіки та піклування на відмову від права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, власником якого є малолітня дитина або неповнолітня особа, або на внесення такого майна до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна, об`єкту незавершеного будівництва, майбутньому об`єкту нерухомості у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 11 Закону № 1952-IV, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
За змістом частини 1 статті 12 Закону № 1952-IV, державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.
Відповідно до частини 2 статті 13 Закону № 1952-IV, на кожний об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва під час проведення державної реєстрації права власності на них вперше та на кожний об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості під час проведення державної реєстрації спеціального майнового права на них вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер відповідному об`єкту.
Частиною 1 статті 18 Закону № 1952-IV визначено порядок проведення, відповідно до якого, основними етапами державної реєстрації прав є: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Системний аналіз зазначених вище норм законодавства дає підстави для висновку, що для проведення державної реєстрації прав на майно, державний реєстратор повинен здійснити перевірку наданих для реєстрації документів та відомостей реєстрів про наявність чи відсутність зареєстрованих прав на відповідне нерухоме майно.
Відповідно до частини 2 статті 18 Закону № 1952-IV, перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Частиною 1 статті 22 Закону № 1952-IV передбачено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.
Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (надалі, також – Порядок № 1127).
Згідно з підпунктами 6, 7 Порядку № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.
Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком.
У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.
Відповідно до пункту 40 Порядку № 1127, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом, іншими законами України та цим Порядком.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
За змістом частини 2 статті 24 Закону № 1952-IV, рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.
Відповідно до частини 1 статті 20 Закону, зокрема, заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.
У разі якщо оригінали документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.
Аналогічні вимоги щодо необхідності подання оригіналів документів для проведення державної реєстрації прав містить пункт 7 Порядку № 1127.
Повертаючись до матеріалів справи, суд звертає увагу на те, що заявником для реєстрації його права власності на нерухоме майно – квартиру, було подано державному реєстратору Технічний паспорт, виготовлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Лієс" та виписку з інвентаризаційних матеріалів № 10027.
Відповідно до змісту виписки № 10027 від 05.05.2020, виданої Обласним комунальним підприємством "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", за адресою: м. Коломия, вул. Яворницького Дмитра, буд. 20, кв. 15 зареєстроване право приватної власності під № 196 за ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Коломийської міської ради від 14.04.1993 року, на підставі рішення цього ж виконкому від 12.03.1998 року.
Суд констатує, що відомості даної виписки містять відомості, які суперечать вимогам законодавства та формальній логіці, оскільки з наданої виписки випливає, що особа-заявник отримала у власність квартиру, про що було видано їй відповідне свідоцтво за 5 років до прийняття такого рішення уповноваженим на той час суб`єктом.
Суд враховує, що відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник.
Однак, поряд з таким положенням закону, державний реєстратор має обов`язок здійснити перевірку наданих йому для державної реєстрації документів на належність відомостей в таких документах.
Відповідно до пункту 3-1 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011, ведення Державного реєстру прав передбачає надсилання в електронній формі запитів підприємствам бюро технічної інвентаризації, що відповідно до законодавства проводили державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, для отримання відомостей про зареєстровані до 1 січня 2013 р. відповідні речові права або про відсутність таких прав.
Пункт 3 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV передбачає, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Таким чином, законодавство передбачає для державного реєстратора у випадку реєстрації речових прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року обов`язок перевірки документів та надсилання з цією метою відповідних запитів до органів, які здійснювали реєстрацію таких речових прав до 01.01.2013. Однак за обставинами даної справи, позивач даного обов`язку не виконав.
Щодо аргументів позивача про відсутність в нього обов`язку надсилати запити та визначати правомірність та законність наданих до реєстрації документів, то суд зазначає, що такі доводи позивача спростовуються нормами чинного законодавства.
Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що навіть за умови припущення про відсутність у державного реєстратора обов`язку надсилати запити органам, які здійснювали реєстрацію речових прав до 01.01.2013, то слід звернути увагу, що за умовами наданої суду реєстраційної справи № 2078236926232, правовстановлюючий документ містить суперечливі відомості щодо підстави виникнення права власності, що потребувало б або з`ясування таких відомостей реєстратором самостійно, або відмову в реєстрації права власності за такою заявою.
Щодо посилань відповідача на пункт 53 Порядку № 1127, то суд зазначає наступне.
Пунктом 53 Порядку № 1127 передбачено, що у разі коли документ, що посвідчує набуття права власності або інших речових прав, похідних від права власності, реєстрацію яких було проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, втрачено, пошкоджено чи зіпсовано, державна реєстрація такого права власності або іншого речового права, похідного від права власності, може бути проведена за бажанням заявника на підставі відомостей Державного земельного кадастру чи відповідно на підставі відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, – на підставі відомостей таких носіїв інформації. Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності або інших речових прав, похідних від права власності, на підставі відповідних документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, – на таких носіях інформації, з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа.
Проаналізувавши дану норму, суд не встановив наявності підстави для звільнення державного реєстратора від обов`язку здійснювати перевірку наданих до реєстрації документів. Наведена норма тільки врегульовує питання джерел відомостей для державної реєстрації права власності у випадку втрати заявником документа, який підтверджує наявність у нього права власності, зокрема, свідоцтва, однак не передбачає можливості для державного реєстратора не здійснювати перевірку наданих йому документів та відомостей для реєстрації речового права. Крім того, варто звернути увагу на те, що вимогу про перевірку правильності документів визначає Закон № 1952-IV, який за своєю юридичною силою є вищим нормативно-правовим актом, ніж Порядок № 1127.
Виходячи із вищезазначеного, суд робить висновок про те, що державним реєстратором не виконано належним чином покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим висновки комісії при проведенні перевірки є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на що у задоволенні позову необхідно відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні позову відмовити.
Копію цього рішення надіслати учасникам справи.
Відповідачу копію цього рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 );
відповідач – Міністерство юстиції України (код ЄДРПОУ 00015622, вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001).

Суддя  Главач І.А.