Справа № 162/924/25
Провадження № 2/162/25/2026

ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2026 року селище Любешів
Любешівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Цибень О.В.,
за участю секретаря судового засідання Пилипчук Р.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:
Від представника позивача через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до Любешівського районного суду Волинської області 05.09.2025 надійшов вказаний позов.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 25.04.2008 уклали договір про іпотечний кредит №VOM0G40000007096, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 75000 гривень на термін до 25.04.2028, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлені кредитним договором. 06.08.2008 між сторонами було укладено додаткову угоду до вказаного договору, відповідно до якої договір про іпотечний кредит переведено з валюти гривня у валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 16269,17 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості. Також додатковою угодою було зменшено термін кредитування до 25.04.2018. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідач свої зобов`язання не виконала, не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором порядку та строки, у зв`язку з чим ОСОБА_1 станом на 16.08.2016 мала заборгованість у загальному розмірі 63487,49 доларів США, яка складається з: 15900,15 доларів США – за кредитом; 11707,03 доларів США – за відсотками за користування кредитом; 2768,66 доларів США – по комісії за користування кредитом; 33111,65 доларів США – пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Заочним рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 30.09.2016 по справі №162/774/16-ц з ОСОБА_1 стягнуто на користь банку заборгованість за договором про іпотечний кредит №VOM0G40000007096 від 25.04.2008 у розмірі 787038,01 гривень. Рішення суду до цього часу не виконане, заборгованість не погашена, тому відповідач має заборгованість з 3% річних та інфляційних втрат за період з 05.11.2016 до 28.08.2025 у загальному розмірі 1340229,57 гривень, яка складається з: 208091,40 гривень - 3% річних від простроченої суми; 1132138,17 гривень – інфляційні втрати. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість та понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 08.09.2025 постановлено прийняти до розгляду та відкрити загальне позовне провадження у справі, призначити підготовче засідання.
Ухвалою суду від 23.09.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.
Через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС 11.11.2025 представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог до 242995,33 гривень, з яких 70898,11 - 3% річних від простроченої суми за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 та 172097,22 – інфляційне збільшення за період з 23.02.2019 до 23.02.2022.
Ухвалою від 18.12.2025 суд постановив повернутися на стадію підготовчого провадження у вказаній цивільній справі та призначити підготовче засідання.
Ухвалою від 12.01.2026 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.
Представник позивача подала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в порядку ч.10 ст.187 ЦПК України через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, оскільки поштові конверти із судовими повістками повертали до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 25.04.2008 АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали договір про іпотечний кредит №VOM0G40000007096, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу грошові кошти в сумі 75000 гривень, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 75000 гривень, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 15% річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання строком погашення не пізніше 25.04.2028.
Відповідно до додаткової угоди №1 до договору про іпотечний кредит № VOM0G40000007096 від 25.04.2008 банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 на строк з 04.08.2008 до 25.04.2018 у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у розмірі 16269,17 доларів США на поліпшення якості окремого житлового будинку зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів.
Заочним рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 30.09.2016 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КУБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № VOM0G40000007096 від 25.04.2008 у розмірі 787038,014 гривень, на виконання якого 23.12.2016 видано виконавчий лист.
Відповідно до постанови головного державного виконавця Корха М.К. 04.08.2017 відкрито виконавче провадження № 54433066 щодо примусового виконання виконавчого листа № 162/774/16-ц, виданого Любешівським районним судом Волинської області 23.12.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № VOM0G40000007096 від 25.04.2008 у розмірі 787038,01 гривень та судових витрат у сумі 11441,06 гривень.
Головним держаним виконавцем Гриневич А.М. 30.12.2020 винесено постанову про повернення вказаного виконавчого документа стягувану у зв`язку з відсутністю у боржника ( ОСОБА_1 ) майна, на яке може бути звернено стягнення.
Згідно з наданим розрахунком сума заборгованості за період з 05.11.2016 до 28.08.2025 становить 1340229,57 гривень, яка складається з: 208091,40 гривень - 3% річних від простроченої суми; 1132138,17 гривень – інфляційні втрати.
Водночас, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та доданого до нього нового розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором № VOM0G40000007096 від 25.04.2008 за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 складає 242995,33 гривень, яка складається з: 70898,11 гривень - 3% річних від простроченої суми; 172097,22 гривень – інфляційні втрати.
З огляду на вказане, станом на сьогоднішній день заборгованість за вищезазначеним виконавчим листом не стягнута.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).
Відповідно до пункту 8.35 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).
Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу 30.09.2016 зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із положенням ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем надано суду розрахунок заборгованості відповідача, який не спростований ОСОБА_2 .
Відповідно до ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Із урахуванням заяви представника позивача про зменшення розміру позовних вимог та доданого до неї розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у розмірі 242995,33 гривень, з яких 70898,11 гривень – 3% річних від простроченої суми за період з 23.02.2019 до 23.02.2022; 172097,22 гривень – інфляційне збільшення за період з 23.02.2019 до 23.02.2022.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, що становить 2915,94 гривень.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі зменшення розміру позовних вимог сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.
Відтак позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 13166,81 гривень.
Керуючись ст.12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №VOM0G40000007096 від 25.04.2008 у розмірі 242995,33 гривень (двісті сорок дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень 33 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2915,94 гривень (дві тисячі дев`ятсот п`ятнадцять гривень 94 копійки) судового збору.
Повернути акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 13166,81 гривень (тринадцять тисяч сто шістдесят шість гривень 81 копійка) згідно з платіжною інструкцією № ZZ429B2DQA від 29.08.2025.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: вул. Грушевського 1Д, м. Київ, код ЄДРПОУ 14360570).
Представник позивача: Савицька Ганна Романівна (адреса: проспект Дружби, 15, м. Нововолинськ Волинської області; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ