Справа № 761/48707/25
Провадження №1-кп/761/3026/2026

В И Р О К 
іменем України

18 березня 2026 року місто Київ
Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 22025000000001173, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2025, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тепле Станично-Луганського району Луганської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 Кримінального кодексу України (далі - КК України),
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
установив:
І. Історія провадження.
24.11.2025 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Департаменту нагляду за додержанням законів органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 надійшов (вхід. № 120937) обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 22025000000001173, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2025, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України.
Разом з обвинувальним актом до суду скеровано угоду від 21.11.2025 про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_3 , за участі захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи № 761/48707/25 між суддями Шевченківського районного суду міста Києва від 16.12.2025 для розгляду справи визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 17.12.2025 призначено підготовче судове засідання у зазначеному кримінальному провадженні.
II. Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
У порушення актів національного та міжнародного законодавства громадянка України ОСОБА_3 , за попередньою змовою групою осіб, добровільно продовжила здійснювати фінансово-господарську діяльність із представниками держави-агресора, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора в частині продажу виготовленої товариством продукції підприємствам держави-агресора.
Не зважаючи на встановлену Законом України № 2108-ІХ від 03.03.2022 кримінальну відповідальність у ОСОБА_3 та інших учасників злочинної групи виник умисел на вчинення умисних дії, спрямованих на провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.
Так, у не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.04.2022, після незаконного вторгнення на територію України ЗС РФ та фактичної окупації частини Луганської області, громадянин України Особа 1 - матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження № 22025000000000316 (далі Особа 1), та Особа 2 - матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження № 22025000000001158 (далі Особа 2), достовірно знаючи про те, що на території України введено воєнний стан, що заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, а також про введення в дію Указів Президента щодо накладення санкцій на фізичних та/або юридичних осіб, які ведуть господарську діяльність з державою агресором або їй допомагають, вирішили створити на тимчасово окупованій території Луганської області підприємство «Общество с ограниченной ответственностью «СТК ГРУПП»» (ОГРН 61100721, ИКЮЛ 30760798, дата регестрации 28.04.2022, местонахождения юридического лица 92023, Луганская Народная Республика, Лутугинский р-н., п.г.т. Георгиевка, ул. Ленина, д. 6) (далі - «ООО «СТК ГРУПП»»), яке фактично знаходиться за адресою: Луганська обл., Покровський р-н., Мар`їнська міська територіальна громада, с. Георгіївка, вул. Леніна, 6, територія якого окупована 24.02.2022 відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерством розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025.
Генеральним директором (керівником) «ООО «СТК ГРУПП»» призначено громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Надалі, 24.03.2023 Особа 1 та Особа 2 будучи власниками зазначеного підприємства, виконуючи адміністративно-розпорядчі функції, усвідомлюючи наявність законодавчих обмежень на будь-яку співпрацю із суб`єктами господарювання держави агресора та підконтрольними їй компаніями, задля подальшого постачання продукції до підприємств держави-агресора, спільно із представниками держави-агресора, незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, прийняли рішення про необхідність перереєструвати підприємство ООО «СТК ГРУПП» за законодавством РФ.
У подальшому, 19.04.2023 на виконання вказівок Особа 1 та Особа 2, здійснено реєстрацію за законодавством РФ «ООО «СТК ГРУПП»» (ОГРН 1229400060119, ГРН 2239400175815, дата внесения в ЕГРЮЛ 19.04.2023, адрес юридического лица 292023, Луганская Народная Республика, м.о. Лутугинский, пгт. Георгиевка, ул. Ленина, д. 6), директором зазначеного підприємства призначено ОСОБА_7 .
Зазначене підприємство займається серед інших збором, очищенням та розподілом води, оптовим та роздрібним продажем напоїв у спеціалізованих магазинах.
Також, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, Особа 1 та Особа 2, реалізуючи злочинний умисел, зважаючи на особисті індивідуальні характеристики та організаційні здібності, залучили до протиправної діяльності довіреного та підконтрольного їм Особа 3 - матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження № 22025000000001169 (далі Особа 3), який є директором ТОВ «ВК «АВАЛОН ГРУП»», та його дружину ОСОБА_3 .
Встановлено, що громадяни України Особа 1 та Особа 2 є власниками ТОВ «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «АВАЛОН ГРУП»» (ЄДРПОУ 41985066, дата заснування 06.03.2018, юридична адреса 07854, Київська обл., Бучанський р-н., с.м.т. Немішаєве, вул. Джерельна, буд. 33) (далі - ТОВ «ВК «АВАЛОН ГРУП»»), директором (керівником) якого є громадянин України Особа 3.
Основним видом діяльності вищевказаного підприємства є виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки.
У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30.01.2024, Особа 3, усвідомлюючи потребу підприємств держави-агресора, незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі у тому числі окупаційної адміністрації держави-агресора в отриманні виготовленої товариством продукції, у вигляді безалкогольних напоїв, діючи умисно, за попередньою змовою, свідомо став на шлях вчинення злочину проти основ національної безпеки України - провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.
Зокрема, Особа 3, будучи директором ТОВ «ВК «АВАЛОН ГРУПП», виконував обов`язки щодо контролю за здійсненням підприємницької діяльності «ООО «СТК ГРУПП»» ведення фінансового контролю підприємства, а також за постачання та реалізацію товарів на ТОТ України та території РФ, в тому числі кількості поставок такої продукції, розміру доходу від її реалізації тощо.
Окрім цього, ОСОБА_3 , Особа 1, Особа 2 та Особа 3, діючи за попередньою змовою між собою, з метою збільшення обсягів продажів, вчиняли дії, спрямовані на популяризацію продукції, виготовленої ООО «СТК ГРУПП» на ТОТ Луганської області та на території рф, шляхом їх участі у спонсорстві спортивних змагань, які були незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора та установами рф.
Разом з тим, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 21.09.2023, ОСОБА_3 добровільно надала свою згоду на спільне вчинення злочину проти основ національної безпеки України - провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.
Зокрема, ОСОБА_3 , будучи дружиною директора ТОВ «ВК «АВАЛОН ГРУПП» Особа 3, виконувала обов`язки щодо управління підприємницькою діяльністю «ООО «СТК ГРУПП»» шляхом впровадження та виготовлення рекламної продукції товарів вищевказаного підприємства на ТОТ України та території рф.
Окрім того, ОСОБА_3 була відповідальною за участь підприємства «ООО «СТК ГРУПП» в ролі спонсора у спортивних змаганнях, розважальних проектах та масштабних спортивних турнірах, які були організовані з метою підтримки окупаційної влади на ТОТ Луганської області.
Так, ОСОБА_3 погоджувала умови спонсорства, суму грошових коштів та кількість поставленої продукції, виготовленої «ООО «СТК ГРУПП», з метою участі вищевказаного підприємства у таких заходах.
Також, ОСОБА_3 за попередньою змовою із Особа 1, Особа 2 та Особа 3 з метою реалізації спільного злочинного плану, а також з метою здійснення обміну інформацією, оперативності прийняття рішень, контролю, надання вказівок співробітникам «ООО «СТК ГРУПП»», не викриття правоохоронними органами протиправного механізму щодо здійснення умисних дій, спрямованих на провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційними адміністраціями держави-агресора, організували робочі чат-групи у месенджері «Telegram», в якому здійснюється організація ведення фінансово-господарської діяльності «ООО «СТК ГРУПП»» на тимчасово окупованій території України.
Починаючи з 2023 року, ОСОБА_3 за попередньою змовою із Особа 1, Особа 2 та Особа 3 та з метою реалізації злочинного плану, вступили в договірні відносини між ООО «СТК ГРУПП»» та російськими державним підприємством «государственное унитарное предприятие луганской народной республики «ЛУГАНСКНЕФТЕПРОДУКТ»» (далі - «ГУП ЛНР «ЛНП»).
Встановлено, що «ГУП ЛНР «ЛНП»» займається захопленням та реконструкцією АЗС у регіонах Луганської області, які окупували ЗС РФ та продає паливо у власних мережах заправних станцій на території ТОТ Луганської області, в тому числі і представникам держави-агресора РФ, які беруть участь у війні проти України.
Упродовж 2023 - 2024 років, між «ООО «СТК ГРУПП»» та представниками російського «ГУП ЛНР «ЛНП»») досягнуто основних умов необхідних для постачання продукції «ООО «СТК ГРУПП»», після чого зазначені особи діючи умисно, достовірно знаючи про те, що виготовлена продукція призначена для відправки представникам держави-агресора в особі «ГУП ЛНР «ЛНП»», організували реалізацію виготовленої продукції вказаній компанії на суму 5 770 234,22 російських рублів.
Окрім цього, починаючи з 2024 року ОСОБА_3 за попередньою змовою із Особа 1, Особа 2 та Особа 3, з метою реалізації злочинного плану, вступили в договірні відносини між «ООО «СТК ГРУПП»» та російськими «государственное унитарное предприятие луганской народной республики «Луганский Авиационный Ремонтный Завод»» (далі - «ГУП ЛНР «ЛАРЗ»»), до основних видів діяльності якого входить сервісне обслуговування військової техніки РФ, її розробка, монтаж, ремонт, випробовування, в тому числі авіаційної техніки ЗС РФ.
Так, будучи обізнаним про рід діяльності «ГУП ЛНР «ЛАРЗ»», ОСОБА_3 за попередньою змовою із Особа 1, Особа 2 та Особа 3, здійснюючи повний контроль над підприємницькою діяльністю «ООО «СТК ГРУПП»», організували реалізацію виготовленої продукції вказаній компанії на суму 42 275 російських рублів.
Сукупно з часу запровадження в Україні кримінальної відповідальності за провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, ОСОБА_3 за попередньою змовою із Особа 1, Особа 2 та Особа 3, з метою доведення спільного злочинного плану до кінця, отримання прибутку внаслідок оптової/гуртової торгівлі напоями, згідно розподілених функцій та ролей по напрямкам фунціоналу в структурі підприємства «ООО «СТК ГРУПП»», заснованого на ТОТ Луганської області, забезпечили та вчинили дії, які полягають у реалізації, продажу матеріальних цінностей на загальну суму 5 812 509,22 російських рублів.
Поряд з вищевказаним, ОСОБА_3 за попередньою змовою із Особа 1, Особа 2 та Особа 3, здійснюючи повний контроль над підприємницькою діяльністю «ООО «СТК ГРУПП»», продаючи товар російським підприємствам, отримали прибуток в розмірі 19 556 000 російських рублів. 
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України.
III. Відомості про укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості.
Разом з обвинувальним актом до суду скеровано від 21.11.2025 про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_3 , за участі захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
В угоді наведено формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій  ОСОБА_3 із зазначенням статей Закону України про кримінальну відповідальність, що є тотожними до наведених в обвинувальному акті.
Також в угоді про визнання винуватості зазначено такі істотні обставини, передбачені ст. 470 КПК України, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, а саме:
- тяжкість вчиненого злочину;
- відсутність завданої шкоди внаслідок вчинення зазначеного правопорушення;
- ступінь та характер сприяння у проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо нього, а саме активне сприяння ОСОБА_3 розкриттю кримінального правопорушення, що виразилось у повідомленні нею про всі обставини його вчинення, обставини та події, які мають значення для кримінального провадження, викриття інших співучасників злочину, що підтверджується відповідними доказами, та враховується як активне сприяння встановленню обставин кримінального провадження;
- наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, закріпленні доказової бази щодо вчиненого ним кримінального правопорушення, що забезпечується шляхом надання визнавальних показань стосовно себе та викривальних показань стосовно інших співучасників даного злочину;
- наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень;
- дані, що характеризують особу обвинуваченої, а саме те, що ОСОБА_3  щиро розкаюється в вчиненому, критично оцінює свою злочинну поведінку, в тому числі шляхом повного визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, активно сприяла розкриттю вчиненого нею злочину, тобто добровільно своїми активними діями надає та в подальшому готова надавати допомогу органам досудового розслідування та суду у з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття (щиро розповідає про час, місце вчинення злочину, надала інформацію про інших осіб тощо).
Обвинувачена ОСОБА_3 за угодою про визнання винуватості повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.
За угодою обвинувачена ОСОБА_3 також зобов`язується:
-не вчиняти будь-яких дій щодо провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора;
-не змінювати свої показання, які ним надані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 22025000000001173 від 14.11.2025, давати правдиві, достовірні та повні показання.
Також при укладенні зазначеної угоди враховується те, що ОСОБА_3 раніше не судима, позитивно характеризується, сімейний стан, рівень доходів та інші обставини, які її характеризують.
Потерпілі від кримінального правопорушення відсутні.
Шкода кримінальними правопорушеннями не завдана.
Встановлено обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно із ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, готовність надати благодійну допомогу на потреби військової частини, особовий склад якої виконує бойові завдання по захисту України та Українського народу під час війни.
Разом з цим, обставина, передбачена ст. 67 КК України, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , у ході досудового розслідування - вчинення групою осіб за попередньою змовою.
При укладенні угоди, узгодженні вид та міри покарання ОСОБА_3 , з урахуванням її особи, ступеню суспільної небезпеки інкримінованого їй кримінального правопорушення, яке є нетяжким, наявності низки обставин, що пом`якшують покарання, що свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину та суспільної небезпеки, а саме покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування, установах і організаціях, суб`єктах господарювання державної та комунальної форми власності на строк 10 років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
ІV. Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив про відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам законодавства і просив затвердити її. Підтвердив добровільність укладання угоди сторонами.
За твердженням сторони обвинувачення, умовами угоди не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а виконання взятих на себе за угодою зобов`язань обвинуваченим не є неможливим для нього.
Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердила, що усвідомлює суть висунутого їй обвинувачення, беззаперечно визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не заперечує фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті і в угоді про визнання винуватості. Підтвердила, що укладання угоди про визнання винуватості носить добровільний характер, а виконання взятих на себе за угодою зобов`язань є реальним. Скарги на дії, рішення чи бездіяльність слідчих і прокурорів під час досудового розслідування відсутні, жодного примусу, спрямованого на укладання угоди, з боку сторони обвинувачення або інших осіб, не було.
Зазначила, що обізнана про вид та розмір покарання, яке їй буде призначено у випадку затвердження угоди, погоджується на нього, а також підтвердив, що усвідомлює правові наслідки призначення такого покарання.
Також обвинувачена ОСОБА_3 підтвердила, що цілком розуміє наявність у неї права на повний судовий розгляд, у якому прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують; права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення; права подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.
Підтвердила розуміння наслідків укладення та затвердження угоди, визначених у статті 473 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), а також наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Просила суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник ОСОБА_5  підтримала угоду про визнання винуватості, наголосила на тому, що її укладення є добровільним актом усіх сторін. Підтвердила, що захисники залучені до процесу укладання угоди з моменту ініціювання, вона пояснила обвинуваченій істотні умови угоди та наслідки її укладання. Правову кваліфікацію діяння ОСОБА_3 не оспорює, жодних скарг на дії слідчих та прокурорів під час досудового розслідування не має.
V. Мотиви, з яких cуд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам законодавства при ухваленні вироку, а також положення законодавства, якими він керувався.
При вирішенні питання про затвердження угоди суд має встановити, що укладена сторонами угода відповідає вимогам законодавства і відсутні підстави для відмови в її затвердженні.
Дослідивши зміст угод про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинуваченої та його захисника, суд дійшов таких висновків.
V.І. Щодо відповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України.
Відповідно до частини 2 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (пункт 1 частини 4 статті 469 КПК України).
Санкція частини 4 статті 111-1 КК України, інкримінованої ОСОБА_3 , передбачає покарання у виді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.
За таких обставин в частині інкримінованого діяння укладення прокурором угоди про визнання винуватості з обвинуваченою ОСОБА_3 не суперечить вимогам частини 2 статті 469 КПК України та пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України щодо тяжкості кримінального правопорушення.
Пунктом 9 частини 2 статті 52 КПК України передбачено, що у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди. Судом встановлено, що угода між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 складена та підписана 21.11.2025 у присутності її захисників - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , про що свідчить підпис останніх на тексті угоди. Крім того, в судовому засіданні сторони підтвердили участь захисника з моменту ініціювання угоди.
Вимоги до змісту угоди про визнання винуватості закріплені у статті 472 КПК України. Суд встановив, що угода про визнання винуватості відповідає формальним і змістовним вимогам, оскільки містить усі необхідні реквізити та обставини. Вона містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Сформульоване в угодах обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті і підтверджені в судовому засіданні обвинуваченим.
Суд встановив, що правова кваліфікація діяння обвинуваченої ОСОБА_3 є правильною, що з`ясовано та підтверджено у судовому засіданні. Кримінально-правова оцінка суспільно-небезпечних дій обвинуваченої, викладена в угоді, в цілому відповідає ознакам, встановленим у нормах кримінального закону.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 підтвердила кожну із обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, та які викладені в угоді та обвинувальному акті. У присутності захисника визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину. Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні погодилися з кваліфікацією діяння, зазначеною в обвинувальному акті і угоді.
В угоді зазначені обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, зокрема, характер і тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень.
Відтак невідповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України суд не встановив.
V.ІІ. Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства.
Відповідно до пункту 2 частини 7 статті 474 КПК України суд відмовляє у затвердженні угоди у разі невідповідності її умов інтересам суспільства.
Під суспільним інтересом у кримінальному процесі розуміють певні вигоди для всього суспільства, без задоволення яких неможливо забезпечити його всебічний, стабільний та демократичний розвиток. Вони визнані державою, забезпечені правом, а їх задоволення є гарантією існування і розвитку суспільства вцілому. У кримінальному провадженні суспільний інтерес загалом виражений в його завданнях, визначених статті 2 КПК України, та полягає у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. З урахуванням комплексності і неоднорідності завдань кримінального провадження, оцінюючи суспільний інтерес, Суд має встановити баланс між зацікавленістю обвинуваченого отримати м`якше покарання та запитом суспільства отримати від обвинуваченого щось на заміну такому пом`якшенню.
Укладення угоди в цій категорії справ за рахунок зменшення процесуального навантаження на сторону обвинувачення і зміщення акцентів на інші провадження сприятиме запобіганню, виявленню чи припиненню більшої кількості кримінальних правопорушень.
Також у випадку постановлення судом рішення на підставі угоди про визнання винуватості, умовами укладення якої є добровільність та беззастережне визнання особою своєї винуватості, значно прискорить і судовий розгляд. Адже обвинувачений не заперечує фактичних обставин кримінального правопорушення та їх юридичної оцінки. З юридичною оцінкою діянь також погоджується захисник, який є спеціалістом у галузі права. Укладення і затвердження угоди при дотриманні встановлених законом умов має наслідком скорочення часу досудового розслідування і судового розгляду справи, економію державних ресурсів і особистих ресурсів учасників провадження, зменшення навантаження на прокуратуру, адвокатуру та суди, в яких вивільнюється час і ресурс на виконання своїх завдань і функцій.
Затвердження угоди забезпечить притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення і його виправлення. Зазначене сприятиме формуванню у обвинуваченого і інших членів суспільства антикримінальної правосвідомості та усвідомлення невідворотності відповідальності за вчинені правопорушення.
Крім того, сторони погодилися, що обвинувачена має співпрацювати зі слідством та прокуратурою у викритті інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, надати викривальні покази щодо таких осіб.
З огляду на беззаперечне визнання обвинуваченою своєї винуватості вбачається недоцільним застосовування загального порядку кримінального провадження.
У свою чергу, характер та тяжкість інкримінованого обвинуваченій злочину, її особи та ставлення до вчиненого, активне сприяння здійсненню досудовому розслідуванню і судовому розгляду вказує на її бажання виправитись. Виправлення особи, що вчинила злочин, також відповідає суспільному інтересу, адже покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2 статті 50 КК України).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відповідність угоди про визнання винуватості обвинуваченою ОСОБА_3 суспільному інтересу.
V.ІІІ. Щодо порушення умовами угоди прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Відповідно до пункту 3 частини 7 статті 474 КПК України під час перевірки угоди на відповідність вимогам законодавства суд також перевіряє чи не порушують умови угоди права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд встановив, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Умови угоди не є невиправдано обтяжливими для жодної із сторін кримінального провадження.
V.ІV. Щодо добровільності укладення угоди.
Відповідно до пункту 4 частини 7 статті 474 КПК України при вирішенні питання про наявність підстав для затвердження угоди суд має переконатися, що укладення угоди є добровільним. Будь-який примус зі сторони обвинувачення або третіх осіб, спрямований на укладення угоди, або інші обставини, які викликають сумнів у добровільності угоди, зумовлює відмову у її затвердженні судом.
Обвинувачена ОСОБА_3 , а також її захисник у судовому засіданні підтвердили добровільність укладення угоди про визнання винуватості та спільну узгодженість усіх викладених у ній умов. Зазначили про відсутність зі сторони прокурора примусу, погроз, насильства, обіцянок чи впливу будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Жодних скарг на дії, рішення чи бездіяльність слідчих та прокурорів під час досудового розслідування, а також «претензій» до захисників в процесі здійснення захисту, обвинувачена не має.
Прокурор також вказав на спільну узгодженість усіх викладених в угодах умов, підтвердивши добровільність їх укладення зі сторони обвинувачення.
З огляду на зазначене, а також відсутність будь-яких обставин, які б свідчили про укладення угод сторонами під будь-яким впливом, суд дійшов висновку, що їх укладення носить добровільний характер та не суперечить бажанню та волі сторін.
V.V. Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Пункт 5 частини 4 статті 474 КПК України зобов`язує cуд перевірити угоду на предмет можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
За змістом угоди обвинувачена ОСОБА_3 зобов`язалася беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення під час судового провадження. У судовому засіданні обвинувачена підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, надала відповідні показання щодо себе, визнала свою винуватість та щиро розкаялася.
Крім того, обвинувачена у судовому засіданні підтвердила свій намір дотримуватися умов в частині не вчиняти будь-яких дій щодо провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора; не змінювати свої показання, які нею надані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 22025000000001173 від 14.11.2025, давати правдиві, достовірні та повні показання.
На підставі викладеного cуд дійшов висновку про можливість виконання взятих обвинуваченою на себе за угодою зобов`язань.
V.VІ. Щодо відповідності умов угоди вимогам закону в частині призначення покарання.
За приписами статті 472 КПК України суттєвою умовою, яку має містити угода про визнання винуватості, є узгоджене сторонами угоди покарання. Відтак суд має перевірити узгоджене між прокурором та обвинуваченою покарання на предмет відповідності вимогам закону.
Частина 1 статті 65 КК України передбачає, що суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Санкція частини 4 статті 111-1 КК України, інкримінованої ОСОБА_3 , передбачає покарання у виді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна. Відповідно зазначене кримінальне правопорушення згідно з приписами статті 12 КК України належить до нетяжких злочинів.
Сторони узгодили обвинуваченій ОСОБА_3 покарання за частиною 2 статті 28 частини 4 статті 111-1 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування, установах і організаціях, суб`єктах господарювання державної та комунальної форми власності на строк 10 років, без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК звільнити обвинувачену від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
Частиною 5 статті 65 КК України передбачено, що у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
У справі існують пом`якшуючи обставини, передбачені ст. 66 КК України: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставина, що обтяжує покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України є вчинення групою осіб за попередньою змовою.
Відповідно до угоди про визнання вини, внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 збитків державі не завдано. Потерпілі від кримінального правопорушення відсутні.
Крім того, відповідно до угоди про визнання винуватості, обвинувачена ОСОБА_3 раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.
Відтак, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника, їх форма та зміст відповідають вимогам КПК України, КК України, враховуючи вищезазначені обставини та дані про обвинувачену в сукупності з низкою пом`якшуючих обставин, при відсутності тяжких наслідків та наявності обставини, що обтяжує покарання, суд вважає, за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій ОСОБА_3 узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування, установах і організаціях, суб`єктах господарювання державної та комунальної форми власності на строк 10 років, без конфіскації майна.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Суд вважає, що вищезазначені обставини в своїй сукупності дають підстави дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, відповідно до вимог ст. 75 КК України, з покладанням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Слід зазначити, що у відповідності до ст. 77 КК України додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 111-1 КК України, у вигляді конфіскації майна, не застосовується.
На думку суду, узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру тяжкості вчиненого діяння та особі обвинуваченої, а також загальним засадам призначення покарання, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, і здатне забезпечити досягнення мети призначення покарання.
VІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.
Відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні експерти не залучались.
Питання про відшкодування інших понесених процесуальних витрат стороною обвинувачення чи стороною захисту не піднімалось.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Враховуючи, що судом не призначено покарання у виді конфіскації майна, суд приходить до висновку про необхідність скасування арештів майна, накладених ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва на майно обвинуваченої ОСОБА_3 , з огляду на закінчення розгляду у кримінальному провадженні.
Питання доцільності застосування іншого запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та зважаючи на те, що відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.
Також суд враховує, що до обвинуваченої в межах цього кримінального провадження застосовано запобіжний захід у вигляді застави, тому з врахуванням положень ч. 11 ст. 182 КПК України, заставу слід повернути заставодавцям.
Керуючись статтями 2, 22, 12, 65-67, 69, 75, 77, 111-1 Кримінального кодексу України, статтями 373-376, 469-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд
постановив:
Затвердити угоду від 21.11.2025 про визнання винуватості, укладену між прокурором прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Департаменту нагляду за додержанням законів органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участі захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 22025000000001173, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2025, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості від 21.11.2025 обвинувачену    ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування, установах і організаціях, суб`єктах господарювання державної та комунальної форми власності на строк 10 років, без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити    ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 76 КК України покласти на    ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід у вигляді застави, застосований до    ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.08.2025 у справі № 761/34526/25 - скасувати. Повернути заставодавцю ОСОБА_8 , внесену ним заставу у розмірі 646 800 (шістсот сорок шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок. Повернути заставодавцю ОСОБА_9 , внесену ним заставу у розмірі 390 000 (триста дев`яносто тисяч) гривень 00 копійок. Повернути заставодавцю ОСОБА_10 , внесену нею заставу у розмірі 780 000 (сімсот вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Частково скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.07.2025 по справі № 761/26714/25, а саме на: ноутбук марки «Lenovo», код пристрою А5293D8-1474-442F-FCD8-527B6E9F4A09, код продукту 31-00001-АА525 та зарядний пристрій №8SSA10M42747C2TJ13Y0BY7 REV:F00; мобільний телефон марки «iPhone 16 Pro Max», номер моделі MYWM3J/A, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 .
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.08.2025 по справі № 761/33775/25, а саме на: мобільний телефон марки «iPhone 16 Pro Max», сірого кольору, IMEI 1: НОМЕР_4 ; IMEI 2: НОМЕР_5 , серійний номер НОМЕР_8 , з сім-карткою з номером телефону НОМЕР_7 .
Повернути власнику речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- ноутбук марки «Lenovo», код пристрою А5293D8-1474-442F-FCD8-527B6E9F4A09, код продукту 31-00001-АА525 та зарядний пристрій №8SSA10M42747C2TJ13Y0BY7 REV:F00;
- мобільний телефон марки «iPhone 16 Pro Max», номер моделі MYWM3J/A, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 ;
- мобільний телефон марки «iPhone 16 Pro Max», сірого кольору, IMEI 1: НОМЕР_4 ; IMEI 2: НОМЕР_5 , серійний номер НОМЕР_8 , з сім-карткою з номером телефону НОМЕР_7 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з положеннями статті 476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1