Справа № 944/1493/26
Провадження №1-кп/944/1133/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.04.2026	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
та його захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026141350000117 від 02.03.2026 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Каленське Коростенського району Житомирської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, який має на утриманні троє неповнолітніх дітей, не працює, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

в с т а н о в и в:
02 березня 2026 року, близько 04 год. 38 хв., ОСОБА_4 проходячи паспортний контроль, у міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Грушів», що розташований за адресою: Львівська область. Яворівський район, с. Грушів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись прямим умислом, спрямованим на висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди, висловив пропозицію надати та надав службовій особі - інспектору прикордонної служби 1-ї категорії 2 групи - відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 , неправомірну вигоду в розмірі 100 Євро, що згідно курсу Національного банку України станом на 2 березня 2026 року становить 5 086 грн., за не вчинення вищевказаною службовою особою дій, пов`язаних із прийняттям рішення про відмову ОСОБА_4 у перетині державного кордону України.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у пропозиції надати та наданні службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Також обвинувачений зазначив, що шкодує про вчинене та більше подібного не допускатиме. 
Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. 
Суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.369 КК України, у пропозиції надати та наданні службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.
12 березня 2026 року між начальником Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до ст.ст. 468, 472 КПК України.
В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.369 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні, вчиненому ним за викладених обставин, у повному обсязі згідно повідомленої підозри. 
В угоді про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання у межах санкції за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст.369 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги КПКУкраїни та ККУкраїни.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 також просив вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Пояснив, що угода укладена добровільно, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, норми ч.5 ст.474 КПК України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.
Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена обвинуваченою добровільно, у його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами КПК України.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд, заслухавши думку прокурора обвинуваченої та її захисника, приходить до наступного висновку.
Як відомо із змісту статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
У відповідності до статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 за ч.1 ст.369 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
Свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений визнав беззастережно.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.
Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, а також щодо узгодженої міри призначення покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.
При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого  ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст.12 КК України є нетяжким злочином та обставини, які пом`якшують покарання.
Як обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення йому узгодженого між сторонами покарання за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу.
З огляду на вищенаведене, при перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 12 березня 2026 року між начальником Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.
Заходи забезпечення у виді арешту, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 04.03.2026, слід скасувати.
Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Готівкові кошти, як речові докази, належить конфіскувати в порядку ст.ст.96-1, 96-2 КК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.
Керуючись ст.ст.100, 368-371, 374, 474-476 КПК України, суд,
у х в а л и в:
затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №12026141350000117 від 02.03.2026, укладену між начальником Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Зобов`язати  ОСОБА_4  сплатити штраф у місячний строк з моменту набрання цим вироком законної сили.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 04.03.2026, на одну купюру номіналом 100 (Євро) із наступним номером та серією: КС0341119498, яку опечатано в спец пакет «Національна поліція України» №NPU5029160.
На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України речові докази: одну купюру номіналом 100 (Євро) із наступним номером та серією: КС0341119498, яку опечатано в спец пакет «Національна поліція України» №NPU5029160 - конфіскувати у власність Держави.
Речовий доказ: компакт-диск, на якому збережені відео-файли із відеозаписами надання неправомірної вигоди працівникові прикордонної служби, вчиненого громадянином України ОСОБА_4 - залишити при матеріалах кримінального провадження.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1