Справа № 357/11626/22
Провадження № 2/357/1759/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя – Цукуров В.П. 
секретар судового засідання – Чайка О.В., 
за участю представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом – адвоката Капустіна В.В., представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом – адвоката Потапенка С.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області цивільну справу: 
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: Фермерське господарство «Паросток», Приватне підприємство «Вектор 2008», Головне управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області про визнання незаконним та скасування розпорядження, скасування державної реєстрації речового права на земельну ділянку і скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки; 
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: Фермерське господарство «Паросток», приватне підприємство «Вектор 2008», Головне управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області про визнання незаконним та скасування розпорядження, скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно і скасування реєстрації (запису) про державну реєстрацію земельної ділянки –
В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.
Підстави та предмет первісного позову.
У грудні 2022 року ОСОБА_1 (далі – « ОСОБА_1 » або «позивач за первісним позовом») звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі – « ОСОБА_2 » або «позивач за зустрічним позовом»), Білоцерківської районної державної адміністрації (далі – «Білоцерківська РДА») про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської РДА та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с. 2-45). 
В обґрунтування заявлених вимог позивач за первісним позовом посилається на такі обставини. 04.03.2004 року ОСОБА_1 , як власник сертифікату на земельну частку (пай), звернувся з заявою до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Піщанське» (далі – «ТОВ «Піщанське»), яке є правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства «Піщанське» (далі – «КСП «Піщанське»), а також Білоцерківської РДА про виділення йому в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) в полі № 10 бригада № 2, яке передбачене для першочергового розпаювання у зв`язку з його виходом з КСП «Піщанське» (т.1 а.с.20).
У 2004 році земельною комісією під головуванням заступника начальника Білоцерківського відділу земельних ресурсів було виділено та за погодженням з Піщанською сільською радою виготовлено Схему земельної ділянки в полі № 10 другої сівозміни пайовикам ОСОБА_3 (далі – ОСОБА_3 )., ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , яку також погодили заступник начальника Білоцерківського відділу земельних ресурсів та Піщанський сільський голова (т.1 а.с. 22).
Розпорядженням голови Білоцерківської РДА від 14.12.2007 року № 767 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою зі складання державних актів на право власності на земельні ділянки 3-ом громадянам власникам земельних часток (паїв) в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області» (далі – розпорядження Білоцерківської РДА від 14.12.2007 року № 767) ОСОБА_1 , як власнику земельної частки (паю), сертифікат № КВ 121034, був наданий дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою зі складання державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 2,84 в умовних кадастрових гектарах в адміністративних межах Піщанської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського господарства (т.1 а.с.23). 
В подальшому розроблена на замовлення ОСОБА_1 технічна документація із землеустрою зі складання державного акта на право приватної власності на земельну ділянку була затверджена розпорядженням голови Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року № 493 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 3-ом громадянам власникам земельних часток (паїв) в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області» (далі – розпорядження Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року № 493) та ОСОБА_1 була передана у власність земельна ділянка площею 2,7457 га, яка розташована в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с.183-185).
На підставі розпорядження Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року №493 13.08.2008 року ОСОБА_1 був виготовлений Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯЛ № 059099, площею 2,7457 га з кадастровим номером 3220484900:00:005:0043, яка розташована в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832200088 (т.1 а.с. 10).
Згідно з листом Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-32057039020115 від 24.15.2015 року в подальшому кадастровий номер земельної ділянки ОСОБА_1 3220484900:00:005:0043 автоматизовано за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру змінений на кадастровий номер 3220484900:01:005:0017 (т.1 а.с.12). 
З 2011 року земельна ділянка ОСОБА_1 перебуває в оренді у Фермерського господарства «Паросток» (далі – «ФГ «Паросток») згідно договору № 4 оренди землі (т.2 а.с.68-69). 
В кінці 2022 року ОСОБА_1 здійснював пошук своєї земельної ділянки в Публічній кадастровій карті в результаті чого йому стало відомо, що на його земельну ділянку з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017 накладається земельна ділянка з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056.
Згідно з Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом – земельної ділянки 53-ДК/35/АП/09/01/-22, складеного за заявою ОСОБА_1 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель №3 Управління контролю у Київській області Михайлюк Іриною Олександрівною, встановлено, що на земельну ділянку ОСОБА_1 з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017 частково накладається земельна ділянка з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017 (т.1 а.с.13-15), яка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, Серія ЯЛ, №059099, виданого ОСОБА_2 26.08.2010 року на земельну ділянку площею 2,6684 га з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056, розташовану в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011093603265 (т.1 а.с.131). 
Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 21.11.2022 року № 250/10-2022, складеного судовим експертом ТОВ «Український незалежний інститут судових експертиз» – Коваленко Л.А., згідно з координатами поворотних точок меж земельна ділянка ОСОБА_2 з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056 накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017, з площею накладання 1,9413 га (т.1 а.с. 30-44). 
Залишивши поза увагою той факт, що земельна ділянка площею 2,7457 га з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017 (згідно Державного акту на земельну ділянку ОСОБА_1 від 13.08.2008 року 3220484900:00:005:0043), яка згідно з розпорядженням Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року № 493 вже була передана у власність ОСОБА_1 , голова Білоцерківська РДА 08.12.2009 року видає розпорядження № 838 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 83-ом громадянам власникам земельних часток (паїв) в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області» (т.1 а.с.190-193) (далі – «розпорядження Білоцерківської РДА від 08.12.2009 року № 838»), на підставі якого повторно виділено в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) ОСОБА_2 та передала йому у власність земельну ділянку площею 2,6684 га з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056 за рахунок частини земельної ділянки ОСОБА_1 , яка накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017.
На думку позивача за первісним позовом, розпорядження Білоцерківської РДА від 08.12.2009 року № 838 не відповідає вимогам закону та порушує його право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017.
Посилаючись на приписи статей 16, 21, 393 Цивільного кодексу України, статей 152, 155, 158 Земельного кодексу України, ОСОБА_1 просив суд:
- визнати незаконним та скасувати розпорядження Білоцерківської РДА від 08.12.2009 року № 838, в частині п.66 додатку до розпорядження;
- скасувати державну реєстрацію речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно шляхом припинення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056.

Підстави та предмет зустрічного позову.
У березні 2023 року ОСОБА_2 пред`явлений зустрічний позов до ОСОБА_1 і Білоцерківської РДА про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської РДА та скасування права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с. 106-213). В обґрунтування заявлених вимог позивач за зустрічним позовом посилається на такі обставини.
У 1996 році ОСОБА_5 (далі – « ОСОБА_5 »), батько ОСОБА_2 , як член КСП «Піщанське» згідно Списку членів КСП «Піщанське» с.Піщана, Білоцерківського району Київської області (п. 615), затвердженого головою КСП «Піщанське» Дубовим О.О. від 13.09.1996 року, прийняв участь у паюванні земель, переданих у колективну власність КСП «Піщанське» (т.1 а.с.164-181). 
Згідно з довідкою Білоцерківського районного відділу земельних ресурсів від 29.04.2003 року № 06-15-127 (т.1 а.с.204) на підставі розпорядження голови Білоцерківської РДА від 07.12.1996 року № 277 ОСОБА_5 був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах вартістю 14655 грн., Серія КВ № 0121414, який розташований в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_2 помер, відповідно до складеного ОСОБА_5 заповіту від 26.10.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Другої білоцерківської державної нотаріальної контори, зареєстрованим у реєстрі за № 1-6586 (т. 1, а.с. 125) та на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 18.03.2008 року у справі № 2-1714 (т.1 а.с.130) за ОСОБА_2 визнано право власності на земельну частку (пай) розміром 2,84 га в умовних кадастрових гектарах, розташованого в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, посвідченого сертифікатом на земельну частку (пай) Серія КВ № 0121414 від 17.12.1996 року.
05.07.2008 року в с.Піщана в будинку культури відбулись збори власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», на яких вирішувалися питання про проведення жеребкування між власниками земельних часток (паїв) і про виготовлення державних актів на земельні ділянки згідно Схеми поділу земель на земельні частки (паї) громадянам – власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Піщанське» (т.2 а.с.154). На цих зборах участь у першому турі жеребкування прийняли 624 власники земельних часток (паїв). За результатами жеребкування ОСОБА_2 витягнув жереб на земельну ділянку під № НОМЕР_1 , зазначену на Схемі поділу земель КСП «Піщанське» на земельні частки (паї). 
Після розподілу на зборах земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» 17.02.2009 року головою Білоцерківської РДА видано розпорядження № 139 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки 58-ми громадян власників земельних часток (паїв) в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області (т.1 а.с.187-189). В подальшому на підставі цього розпорядження на замовлення ОСОБА_2 . Приватним підприємством «Паралель Плюс» розроблена технічна документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки власників земельних часток (паїв).
08.12.2009 року згідно з розпорядженням Білоцерківської РДА №838 затверджена розроблена на замовлення ОСОБА_2 та інших громадян технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки власників земельних часток (паїв) та ОСОБА_2 у власність передана земельна ділянка площею 2,6684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області (т.1 а.с.190-193). На підставі цього розпорядження 26.08.2010 року ОСОБА_2 виготовив Державний акт на право власності на земельну ділянку (т.1 а.с.131). 
З 19.10.2001 року земельна ділянка ОСОБА_2 перебувала в оренді ТОВ «Піщанське» на підставі договору про передачу землі в оренду, укладеного 18.10.2001 року ще його батьком ОСОБА_5 , зареєстрованого в Книзі записів договорів на право тимчасового користування землею Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області за № 633 (т.1 а.с.199). 
З 23.02.2017 року земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться в оренді у Приватного підприємства «Вектор 2008», відповідно до договору оренди землі № 273, на підставі якого зареєстровано право оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер рішення: 34083565 від 01.03.2017 року (т.1 а.с.200-201).
Тобто протягом майже 12-ти років земельна ділянка ОСОБА_2 використовувалась вищенаведеними сільськогосподарськими підприємствами і жодних перешкод у цьому не було, як і не має на цей час.
23.02.2023 року ОСОБА_2 довідався, що на колишню адресу його реєстрації, а саме по АДРЕСА_1 була надіслана позовна заява ОСОБА_1 від 07.12.2022 року та ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2022 року про відкриття провадження у справі № 357/11626/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Білоцерківської РДА про скасування розпорядження Білоцерківської РДА від 08.12.2009 року № 838, в частині, що стосується ОСОБА_2 та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації речового права шляхом припинення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,6684 га з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
Саме після отримання первісного позову ОСОБА_2 дізнався про часткове накладення меж належної йому на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056 на земельну ділянку ОСОБА_1 з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017, з площею накладання в 1,9414 га, що зокрема слідує з долученого до первісного позову висновку експерта за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 21.11.2022 року № 25/10-2022 (т.1 а.с.30-44). 
Оскільки ОСОБА_2 у визначеному законодавством порядку на зборах власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», які відбулись 05.07.2008 року, шляхом жеребкування була визначена земельна ділянка № НОМЕР_1 на Схемі поділу земель КСП «Піщанське» на земельні частки (паї), то саме за рахунок її ОСОБА_2 згідно з розпорядженнями Білоцерківської РДА від 17.02.2009 року №139 та від 08.12.2009 року № 838 була виділена в натурі (на місцевості) його земельна частка (пай), сформована у земельну ділянку з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056 та на яку ОСОБА_1 13.08.2008 року виготовив Державний акт на право власності на земельну ділянку. 
У зв`язку з вищезазначеним, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 , як власник земельної частки (паю) колишнього КСП «Піщанське», не брав участі у жеребкуванні на зборах, які відбулися в будинку культури в с. Піщана Білоцерківського району Київської області 05.07.2008 року, ОСОБА_2 вважає, що розпорядження Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року №493, в частині, що стосується передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,7457 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області за рахунок земель колективної власності КСП «Піщанське» без волевиявлення зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» є незаконним і таким, що прийнято з порушенням встановленої Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» процедури, з перевищенням встановлених законом повноважень, а також таким, що порушує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,6684 га з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056.
Посилаючись на приписи статей 14, 41 Конституції України, статей 15, 16, 21 Цивільного Кодексу України, ОСОБА_2 просив:
- визнати незаконним та скасувати розпорядження Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року № 493, в частині п. 3 додатку до даного розпорядження, яка стосується передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,7457 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області;
- скасувати державну реєстрацію речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно шляхом припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,7457 га з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 910015332204;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати (т.1 а.с.106-213).

Рух справи. Заяви по суті, клопотання учасників справи.
26.12.2022 року ухвалою суду відкрито провадження у даній цивільній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с.53).
28.02.2023 року через канцелярію суду від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій той повідомив суд про те, що 23.02.2023 року йому стало відомо, що на колишню адресу його реєстрації, а саме АДРЕСА_1 , була надіслана позовна заява ОСОБА_1 від 07.12.2022 року та ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2022 року про відкриття провадження у справі № 357/11626/22 (т. 1 а.с. 79).
09.03.2023 року ОСОБА_2 пред`явлений зустрічний позов до ОСОБА_1 , Білоцерківської РДА про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської РДА та скасування права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.106-126). 
06.04.2023 року до канцелярії суду від представника позивача за первісним позовом – адвоката Капустіна В.В. (далі – «представник позивача за первісним позовом») надійшли письмові пояснення, в яких представник зазначив, що зустрічний позов поданий поза межами строку, визначеного ч. 1 ст. 191 ЦПК України та просив відмовити у прийнятті зустрічного позову для спільного розгляду з первісним (т.1, а.с.100-102).
При вирішенні питання прийняття зустрічного позову для спільного розгляду з первісним суд виходив з наступних приписів закону, правових позицій та фактичних обставин.
Відповідно до ч.ч.2 і 3 ст.193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі №916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі №910/2987/18 та постановах Верховного Суду: від 18.11.2021 року у справі №910/3310/21, від 12.05.2022 року у справі №910/7951/21, від 17.05.2021 року у справі №910/18778/20.
У даній справі матеріально-правові вимоги за первісним та зустрічним позовом є тотожними, обґрунтованими тими самими нормами статей ЦК України. Обидва позови виникають із земельних правовідносин, пов`язаних з розподілом та встановленням в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», а задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позов подано у встановлені законом та судом порядку та строки, суд прийшов до висновку, що спільний розгляд первісного та зустрічного позовів є доцільним, оскільки буде сприяти оперативному і правильному вирішенню земельного спору. 
Виходячи з наведеного, 06.04.2025 року, суд своєю ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, прийняв зустрічний позов до розгляду разом з первісним (т.1 а.с. 215). 

23.04.2023 року до канцелярії суду від представника позивача за первісним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі. Представник зазначає, що право на землю гарантовано ч.2 ст.14 Конституції України і воно не може бути обмежено рішеннями загальних зборів членів КСП або будь-якими іншими рішеннями. Оскільки земельна ділянка ОСОБА_1 розташована за межами населеного пункту, то згідно з ч.2 ст.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» повноваження на прийняття рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) належали районним державним адміністраціям, а відтак доводи ОСОБА_2 щодо передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 неналежним розпорядником є надуманими та необґрунтованими. Також представник позивача за первісним позовом стверджує, що Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено розроблення проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), а не схеми поділу земель КСП на земельні частки (паї). Крім того, він наголошує на тому, що Схема поділу земель КСП «Піщанське» на земельні частки (паї) не була виготовлена, не погоджена та не затверджена у встановлений законом спосіб. Ті самі доводи заявлені представником позивача за первісним позовом стосовно протоколу зборів власників земельних часток (паїв) від 05.07.2008 року. Також представник позивача за первісним позовом посилаючись на лист старости с. Піщана, Білоцерківського району, Київської області від 10.10.2022 року № 51 заперечує прийняття ОСОБА_2 безпосередньої участі у проведенні жеребкування на зборах власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», які відбулися 05.07.2008 року. Обґрунтовуючи дотримання строку позовної давності при поданні первісного позову представник позивача за первісним позовом стверджує, що перебіг строку позовної даності для ОСОБА_1 розпочався з лютого 2022 року, після ознайомлення з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом – земельної ділянки від 11.02.2022 року № 53-ДК/35/АП/09/01/-22. Натомість, на думку представника позивача за первісним позовом, ОСОБА_2 пропустив строк позовної давності для пред`явлення зустрічного позову до ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 , знаючи, що земельна ділянка під № НОМЕР_1 в полі № НОМЕР_2 бригада № НОМЕР_3 вже не один рік оброблялася ОСОБА_1 , на стадії розроблення технічної документації із землеустрою міг дізнатися, що його земельна ділянка накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 , оскільки документація із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_1 розроблялась та затверджувалась. Також це могло стати відомо ОСОБА_2 23.02.2017 року при передачі в оренду своєї земельної ділянки ПП «Вектор 2008» та підписанні акту приймання-передачі земельної ділянки та визначенні її меж в натурі (на місцевості) (т.2 а.с.60-67).

12.05.2023 року до канцелярії суду подана відповідь ОСОБА_2 на відзив на зустрічний позов, в якій той просив відмовити у задоволенні первісного позову та зазначив таке. Закріплені ч. 2 ст. 14 Конституції України гарантії права власності на землю та передбачений ч. 4 ст. 41 Конституції України принцип непорушності права власності в однаковій мірі діють відносно суб`єктів приватної та колективної власності на землю. Оскільки відповідно до 2 ст.8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право колективної власності здійснюють (розподіляють) збори власників земельних часток (паїв), то їх волевиявлення є обов`язковим у процедурі розподілу та виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у разі їх виходу з КСП, як одноосібників, або при розподілі в межах відповідного КСП або іншого сільськогосподарського підприємства. 
Також ОСОБА_2 у відповіді на відзив наголосив на необхідності враховувати повноваження районних державних адміністрацій стосовно земель колективної власності, розташованих за межами населених пунктів. Зокрема, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» районна державна адміністрація на час виникнення спірних правовідносин мала повноваження лише організовувати збори власників земельних часток (паїв), а не вирішувати відповідні питання розподілу земель за них. Тобто розпорядження районної державної адміністрації лише затверджує волевиявлення власників земельних часток (паїв), закріплене у відповідному протоколі, як елемент техніко-юридичного механізму реалізації прав на земельні частки (паї), передбачений Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Виходячи з наведеного розпорядження районної державної адміністрації про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки власників земельних часток (паїв) та про затвердження такої документації не можуть підміняти волевиявлення зборів власників земельних часток (паїв) відповідного КСП як обов`язкового етапу у процедурі розподілу земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), а відтак можуть видаватися лише після проведення такого розподілу за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування, зафіксованого у протоколі зборів. 
ОСОБА_2 зазначив, що оскільки розпорядження Білоцерківської РДА від 08.12.2009 року №838, в частині, що стосується передачі земельної ділянки ОСОБА_2 , було видане після та з врахуванням розподілу земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», які відбулися 05.07.2008 року в будинку культури в с. Піщана Білоцерківського району Київської області, то позивач за зустрічним позовом набув право власності на земельну ділянки за волевиявленням належного розпорядника та за встановленою законом процедурою. Натомість розпорядження Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року № 493, в частині, що стосується передачі земельної ділянки ОСОБА_1 є передчасним та незаконним оскільки воно прийнято без врахування волевиявлення зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», як належного розпорядника земель колективної власності. 
Спростовуючи твердження представника позивача за первісним позовом про проведення розподілу земель колективної власності в межах сільськогосподарського підприємства лише згідно проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) ОСОБА_2 звернув увагу на необхідність врахування Рекомендацій щодо спрощення процедури виходу членів КСП зі складу господарств з належними їм земельними частками (паями), затверджені наказом Держкомзему України від 30.12.1999 року № 130 (далі – Рекомендації від 30.12.1999 року № 130) (втратили чинність 10.02.2014), якими встановлено, що з метою спрощення процедури виходу членів КСП з належними їм земельними частками (паями) на кожне підприємство розробляється проект реформування цього підприємства або схема поділу земель колективної власності на земельні частки (паї), а також Вказівок Державного комітету України по земельних ресурсах «Про складання схем поділу земель колективної власності на земельні частки (паї)» від 19.03.1997 року № 17 (далі – Вказівки Держкомзему України від 19.03.1997 року № 17) (п. 1.1) (чинні), якими передбачено необхідність забезпечення складання силами спеціалістів районних відділів земельних ресурсів по скороченій програмі Схем в тих недержавних підприємствах, де окремі громадяни, які одержали сертифікати на право власності на земельну частку (пай) бажають отримати її в натурі. 
У відповіді на відзив стосовно схеми земельної ділянки в полі №10 другої сівозміни пайовикам ОСОБА_2 також зазначив, що розроблення схеми окремої земельної ділянки в полі пайовикам для виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) взагалі не було передбачено чинним на той час законодавством. Окрім цього дана схема не розглядалась та не погоджувалась зборами власників земельних часток (паїв) КСП «Піщанське». Відтак, на думку ОСОБА_2 виділення ОСОБА_1 земельної ділянки в натурі на (місцевості) є незаконним. Стосовно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2007 року у справі № 2-а-7600 (т.2 а.с.78) ОСОБА_2 зауважив, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони. Оскільки ОСОБА_2 про рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2007 року у справі № 2-а-7600 дізнався при ознайомленні з відзивом представника позивача за первісним позовом, але при розгляді справи № 2-а-7600 Білоцерківським міськрайонним судом як власник земельної частки (паю) колишнього КСП «Піщанське» ОСОБА_2 не залучався, то відповідно до ч. 2 ст. 50 КАС України обставини у справі, встановлені рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2007 року у справі № 2-а-7600 не мають юридичних наслідків, а відтак не повинні враховуватися судом при розгляді первісного та зустрічного позову у справі № 357/11626/22. 
Стосовно дотримання строку позовної давності ОСОБА_2 зазначив, що він дізнався про порушення свого права власності на земельну ділянку лише після отримання первісного позову ОСОБА_1 . Тож, в даному спорі для нього перебіг строку позовної давності розпочався з 23.02.2023 року, а відтак зустрічний позов поданий в межах встановленого ч.1 ст.257 ЦК України загального строку позовної давності (т.2 а.с. 113-124).

04.05.2023 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ФГ «Паросток» та ПП «Вектор 2008», оскільки рішення у справі може вплинути на їхні права та обов`язки як орендарів спірної земельної ділянки (т. 1 а.с. 240). 

12.05.2023 року до канцелярії суду представником позивача за первісним позовом подана заява про зміну предмету позову (т. 2 а.с. 165-167), в якій він керуючись ст. 43, ч.ч. 3, 5 ст. 49 ЦПК України виклав позовні вимоги за первісним позовом у наступній редакції:
- визнати незаконним та скасувати розпорядження Білоцерківської РДА від 08.12.2009 року № 838, в частині щодо затвердження ОСОБА_2 проектної документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки;
- скасувати державну реєстрацію речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно шляхом припинення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056;
- скасувати в Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,6684 га з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056. 

31.05.2023 року ухвалою суду зустрічний позов ОСОБА_2 залишений без руху, йому наданий п`ятиденний строк для доплати судового збору (т. 2 а.с. 5-6).

01.06.2023 року до канцелярії суду від представника позивача за зустрічним позовом – адвоката Потапенка С.А. (далі – «представник позивача за зустрічним позовом») надійшла квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки від 01.06.2023 року, яка підтверджує доплату судового збору у розмірі 162,40 гривень та свідчить про усунення недоліків зустрічного позову (т. 2 а.с. 11).
05.06.2023 року ухвалою суду постановлено продовжити розгляд даної цивільної справи (т. 2 а.с. 12-13). 

12.06.2023 року до канцелярії суду представником позивача за зустрічним позовом подана заява про зміну предмету позову від 09.06.2023 року (т. 2 а.с. 182-188), в якій він керуючись ст.ст. 43, 49, ч. 1 ст. 59, 182, 183 ЦПК України просив залучити до участі у справі Головне управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та викласти позовні вимоги за зустрічним позовом у наступній редакції:
- визнати незаконним та скасувати розпорядження Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року № 493, в частині розпорядження, яка стосується передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,7457 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області;
- скасувати державну реєстрацію речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно шляхом припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,7457 га з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 910015332204.
- скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію (запис) земельної ділянки площею 2,7457 га з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати.

19.07.2023 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено прийняти до розгляду заяви про зміну предмету позову як по первісному позову так і по зустрічному позову, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області (т. 2 а.с. 213-216).

19.07.2023 року ухвалою суду витребувано у Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області завірену належним чином копію проєкту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) у межах КСП «Піщанське», інформацію з Поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056 (т.2 а.с.217-218). 

24.07.2023 року до канцелярії суду надійшли письмові пояснення ФГ «Паросток» від 18.07.2023 року, в яких ФГ «Паросток» зазначає, що з 04.03.2011 року господарство є орендарем земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З дня укладення договору оренди з ОСОБА_1 ніколи не виникало суперечок з ПП «Вектор 2008» щодо кордонів земель. В поясненнях ФГ «Паросток» просило суд задовільнити позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі та проводити розгляд даної справи за відсутності представника ФГ «Паросток» (т. 2 а.с. 237-239). 

02.07.2024 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області Гаврилюка Михайла Ігоровича надійшли письмові пояснення в яких зазначається про те, що саме до повноважень Центру Державного земельного кадастру входила перевірка наявності в межах спірної земельної ділянки іншої земельної ділянки. Головне управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області наголосило на тому, що не має будь-якого інтересу стосовно предмету спору по даній справі та не має потреби ні визнавати позовні вимоги, ні заперечувати щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову (т.4 а.с. 1-8).

20.09.2023 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, явку представника третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області у судові засідання визнано обов`язковою (далі – «третя особа») (т.3 а.с.68-69).

25.10.2023 року, 14.12.2013 року, 01.02.2024 року, 13.03.2024 у судові засідання у справі представник ГУ Держгеокадастру у місті Києві та Київській області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету.
14.03.2024 року третій особі ГУ Держгеокадастру у місті Києві та Київській області було направлено лист-нагадування, у якому суд нагадав про вказану ухвалу, повідомив про те, що вона є обов`язковою до виконання в частині явки до суду та попередив про те, що за невиконання ухвали судом буде вжито заходи процесуального примусу. Водночас, третю особу було повідомлено про дату наступного судового засідання – 01.05.2024 року. До листа було приєднано копію вказаної ухвали від 20.09.2023 року (т.3 а.с. 181).

Вказаний лист-нагадування було отримано ГУ Держгеокадастру у місті Києві та Київській області 29.03.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.3 а.с. 182).

01.05.2024 року, не зважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та визнання явки обов`язковою, представник ГУ Держгеокадастру у місті Києві та Київській області знов не з`явився у судове засідання.

01.05.2024 року ухвалою суду до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області було застосовано заходи процесуального примусу у виді штрафу. Стягнуто з останнього штраф у розмірі 3028,00 гривень на користь Держави в особі Державної судової адміністрації України (т.3 а.с. 214-216).

До канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області було подано клопотання про скасування ухвали про накладення заходів процесуального примусу, у якому останній просив суд скасувати ухвалу про накладення на Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області заходів процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028,00 гривень. Зазначив, що станом на дату написання даного клопотання, видатки за КЕКВ 2250 для ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області накладеного судом штрафу не передбачені. Зазначили, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації та введенням воєнного стану, а також тим, що справа слухається на території міста Біла Церква Київської області, а фактична адреса Головного управління знаходиться у місті Києві, існують перешкоди в безпечному прибутті представника Головного управління до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, а також періодичне оголошення повітряних тривог та необхідності пройти до укриття чи бомбосховища, що зумовлює затримку громадського транспорту. Повідомив, що Головним управлінням скеровано клопотання про участь у судовому засіданні у форматі відеоконференції. Таким чином, Головне управління не має та не мало на меті ухилятися від своїх процесуальних обов`язків пов`язаних з явкою в судове засідання (т.4 а.с. 91-93).
05.03.2025 року ухвалою суду клопотання представника ГУ Держгеокадастру у місті Києві та Київській області про скасування ухвали про накладення заходів процесуального примусу було задоволено, а ухвалу суду про застосування заходів процесуального примусу від 01.05.2024 року – скасовано (т.4 а.с. 105-106).

Щодо участі у розгляді справи представника Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області суд зазначає наступне.
05.04.2023 року на адресу суду надійшли два клопотання Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області: про надіслання скан-копії позовної заяви з додатками, у зв`язку з ненадходженням документів, та після надіслання документів у той же день - про відкладення підготовчого судового засідання, оскільки скан-копія позовної заяви у дані справі відповідачем отримана лише 05.04.2023 року (т.1 а.с. 97, 99).
Проте, згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, ще 18.01.2023 року довірена особа Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області Іванько А. отримала ухвалу про відкриття провадження у даній справі та копію позовної заяви з додатками. Крім того, вказана особа 07.02.2023 року, 06.03.2023 року та 27.03.2023 року отримала судові повістки про виклик представника Білоцерківської районної державної адміністрації в судові засідання, призначені на 21.02.2023 року, 09.03.2023 року та 06.04.2023 року, відповідно (т.1 а.с. 66, 94, 95). 
Тобто, ухвала суду про відкриття провадження у справі та матеріали позову з додатками фактично направлялися на адресу Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області 2 (два) рази, а вперше були отримані ще у січні 2023 року. 
11.04.2023 року на адресу Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області було надіслано копію зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації, який було отримано представником адміністрації Царенко 19.04.2023 року (т.1 а.с. 223).
Також суд звертався з листом до начальника Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області із листом від 11.04.2023 року, у якому було описано указані вище обставини та процесуальну поведінку представників адміністрації, роз`яснено право подати до суду відзив на зустрічну позовну заяву, а також поінформовано про те, що явка представника Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання визнана обов`язковою (т.1 а.с. 220).
Утім, 04.05.2023 року у підготовчому судовому засіданні представник Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області Щепанська Д.В. повідомила, що установа, яку вона представляє, не бажає скористатися правом на подання відзиву на первісний та зустрічний позов (т.1 а.с.238, зворот).
У всі подальші судові засідання представники Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області не з`явилися, відзиву, жодних письмових пояснень від них на адресу суду не надходило.

Позиції учасників справи у судових засіданнях, показання свідків.
У судових засіданнях ОСОБА_1 участі не приймав, а його представник заявлені позовні вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні за змістом у первісному позові та відзиві на зустрічний позов.

У судових засіданнях ОСОБА_2 участі не приймав, а його представник заявлені позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні за змістом у зустрічному позові та відповіді на відзив.

У судові засідання представник Білоцерківської РДА Щепанська Дар`я Володимирівна з`явилась лише у підготовче судове засідання 04.05.2023 року (т.1 238-240) до канцелярії суду подала заяву про розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги за первісним позовом підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. 

Представник Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області Гаврилюк Михайло Ігорович 12.06.2024 року приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, але ні міг у повному обсязі надати відповіді на запитання представника позивача за первісним позовом з приводу технічної можливості накладання земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (т. 3 а.с. 234-236). 

Представник Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області Висіцька Віта Миколаївна була присутня на судовому засіданні 22.01.2025 року (т.3 а.с.71), а пояснення надавала в судовому засіданні 05.03.2025 року. Зокрема, ОСОБА_6 повідомила, що згідно з відомостями Державного земельного кадастру першою відбулась державна реєстрація земельної ділянки ОСОБА_2 у 2010 році, а потім 24.12.2015 року була проведена державна реєстрація земельної ділянки ОСОБА_1 згідно державного акту 2008 року, чому саме в такій послідовності представник Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області не могла пояснити. Також ОСОБА_6 зазначила, що земельна ділянка ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку ОСОБА_2 , а накладання становить 60% (т. 3 а.с. 99-101).

У судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_7 , який пояснив наступне. У 2008 році в будинку культури в с. Піщана Білоцерківського району Київської області відбулися збори власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», скликані Піщанською сільською радою для розподілу земель між власниками сертифікатів на земельну частку (пай). Для розподілу земель КСП «Піщанське» на замовлення Піщанської сільської ради заздалегідь була замовлена та виготовлена Схема розподілу земель на земельні частки (паї), яка також погоджувалась зборами власників земельних часток (паїв). Під час зборів у 2008 році дана Схема та її копії висіли в коридорі та на сцені в будинку культури в с. Піщана і всі присутні мали змогу їх бачити. На цих зборах спочатку обрали голову – ОСОБА_7 , як директора правонаступника КСП «Піщанське» – ТОВ «Піщанське», а ОСОБА_8 – секретарем зборів. На порядку денному вирішувались питання про виготовлення державних актів, а також про одноосібників, зокрема збори вирішили, що ті землі, які використовують одноосібники під с. Скребищі Білоцерківського району Київської області так як вони віддалені від міста не жеребкувати та залишити за ними без змін, а всі інші землі розподілити на загальних однакових умовах. Стосовно земель, розташованих в межах міста, які самі собі без зборів виділили ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , збори вирішили включити їх до загального жеребкування. Збори вирішили проводити розподіл земель шляхом жеребкування, тому по алфавіту викликали власника земельної частки (паю) і кожен витягував свій талон. Стосовно того чи обговорювалась на цих або інших зборах Схема земельної ділянки в полі № 10 другої сівозміни пайовикам, а також чи приймав участь у жеребкуванні ОСОБА_1 свідок зазначив, що такого не пам`ятає (т.4 а.с. 71-75).

У судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_9 , яка пояснила наступне. Вона була присутня на зборах власників земельних часток (паїв) КСП «Піщанське», які у 2008 році скликала Піщанська сільська рада для проведення жеребкування між власниками земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське». На початку зборів обрали голову та секретаря зборів. Також на зборах були питання про виготовлення державних актів та про проведення жеребкування. На зборах вирішили, що буде проводитись жеребкування по всім землям, окрім земель, які використовують одноосібники під с. Скребиші. Збори вирішили, що жеребки з 1 по 112 тягнути один раз, якщо 5 паїв в родині, то родичам поруч. Жеребкування проводилось згідно Схеми поділу земель КСП «Піщанське» на земельні частки (паї), яка була виготовлена згідно Державного акту на право колективної власності на землю та затверджена зборами раніше. Жодних заперечень до цієї Схеми на цих зборах не було. На зборах також були присутні ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 сказав не голосувати за ділянки, на які вони вже виготовляють державні акти, запропонував витягнути жеребки 1, 2, 3 і не жеребкувати ці землі, але збори заперечили і вирішили проводити жеребкування і по цим землям, оскільки ці землі вони зайняли самостійно (т. 3, а.с. 75-77).

У судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_3 , який пояснив наступне. У березні 2000 року він, його зять – ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вирішили вийти з членів КСП «Піщанське» у зв`язку з його ліквідацією. Свої землі вони розпочали обробляти самостійно з 2004 року, зокрема 04.11.2004 року вони подали заяви до Піщанської сільської ради, до ТОВ «Піщанське» та до Білоцерківської РДА про виділення їм цих земельних ділянок для самостійного використання. У 2004 році комісія у складі: заступника начальника земельного відділу – ОСОБА_10 , голови Піщанської сільської ради – Б. Мельничука та інших осіб за рахунок земель в полі № 10 бригада № 2, яке зі слів ОСОБА_3 за рішенням зборів членів КСП «Піщанське», прийнятому у 2004 році, передбачалось для першочергового розподілу, склала схему земельної ділянки в полі № 10 другої сівозміни пайовикам, куди входили земельні ділянки, що використовувались ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . За твердженнями свідка ця Схема в полі № 10 другої сівозміни пайовикам зборами власників земельних часток (паїв) КСП «Піщанське» не погоджувалась. У 2007 році ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 видали розпорядження № 767 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою для виготовлення державних актів на ці земельні ділянки. В подальшому ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 подали ці документи у проектну організацію для виготовлення технічної документації із землеустрою, яка потім була затверджена розпорядженням голови Білоцерківської РДА № 493 у 2008 році, а 13.08.2008 року їм були виготовлені державні акти на землю. Отримавши ці землі у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протягом 10 років використовували їх самостійно, а потім передали їх в оренду. Свідок ОСОБА_3 зазначив, що йому було відомо про збори власників земельних часток (паїв) КСП «Піщанське», які відбулися у 2008 році, на яких проводилось жеребкування. Також ОСОБА_3 наголосив на тому, що йому було відомо про те, що на цих зборах хочуть включити землі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у жеребкування, у зв`язку з чим він письмово звертався до зборів із запереченнями з цього приводу. ОСОБА_3 повідомив суду, що за станом здоров`я він не був на цих зборах і не приймав участь у голосуванні, як і ОСОБА_1 і ОСОБА_4 . Також свідок повідомив, що ОСОБА_1 довідався про накладення його земельної ділянки на земельну ділянку ОСОБА_2 лише у 2022 році (т.4 а.с.122-125).

У судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_11 , який пояснив наступне. Він є головою ФГ «Лад», до 2000 року працював агрономом в КСП «Піщанське», потім перейшов до ТОВ «Піщанське», безпосередньо знайомий з ОСОБА_1 , але ОСОБА_2 він особисто не знає. Свідок повідомив, що у 1996 році люди отримали сертифікати на земельну частку (пай), у 2003-2004 році за ініціативою ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 почалась розроблятися Схема розпаювання, коли головою Білоцерківської РДА був ОСОБА_14 . У 2008 році Піщанська сільська рада разом з ТОВ «Піщанське» скликали збори власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», оголошення про їх скликання були розклеєні по всьому селу. Ці збори пройшли у будинку культури в селі. На початку зборів вибрали голову зборів – ОСОБА_7 , як директора ТОВ «Піщанське», а секретарем зборів – ОСОБА_8 , як досвідчену людину. Розподіл земель між власниками сертифікатів збори вирішили проводити шляхом жеребкування. Але землі під с. Скребиші, десь приблизно 200 га, які були виділені одноосібникам при виході з КСП «Піщанське» та оброблялись ними, приблизно 85 чоловік, збори вирішили не включати до загального жеребкування, щоб на цих місцях ці люди і залишились. На зборах також був присутній ОСОБА_3 – колишній керівник колгоспу, який сказав, що на землі на Ротку, 2 чи 3 пая, він та його зять – ОСОБА_1 вже розробляють документацію, і щоб на ці землі жеребкування не проводилось. Коли на зборах піднялось це питання, люди сказали, що ця земля під містом, чому хтось кращий, хтось худший, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ці землі ніхто раніше не наділяв, вони самі їх собі наділили, тому кому попаде при жеребкуванні тому і буде та збори вирішили проводити жеребкування і по цим землям, зокрема це жеребки – 1, 2 і 3, які кинули у загальну масу. Розподіл земель на зборах здійснювався згідно Схеми поділу земель на земельні частки (паї) КСП «Піщанське», яка висіла на стіні, це була велика карта, на якій під номерами позначені земельні частки (паї) на потрібну кількість людей, приблизно 665 пайовиків. Свідку в судовому засіданні була пред`явлена копія Схеми поділу земель на земельні частки (паї) КСП «Піщанське» з погодженнями голови Білоцерківської РДА – ОСОБА_15 , заступника голови Білоцерківської РДА – ОСОБА_16 , в.о. начальника управління земельних ресурсів у Білоцерківському районі – ОСОБА_17 , начальника відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку архітектури – ОСОБА_18 , Піщанського сільського голови – Музики В.Р. та генерального директора ТОВ «Піщанське» - ОСОБА_7 з проставленими підписами зазначених посадових осіб, скріплених печаткою (т.2 а.с.154). З цього приводу свідок ОСОБА_11 зазначив, що всього схем було дві, кінцева схема була вже з усіма погодженнями, саме схема з усіма погодженнями висіла на стіні під час проведення зборів власників земельних часток (паїв) КСП «Піщанське», копія якої пред`явлена свідку для огляду в судовому засіданні. Для проведення жеребкування заздалегідь була виготовлена потрібна кількість жеребків на кількість номерів у Схемі, одна людина підходила до барабану і витягувала жеребок з номером, потім на Схемі людина бачила де розташована ця земельна ділянка. Свідок повідомив, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 участі у жеребкуванні не приймали, хто витягнув жеребки на фактично займані ними ділянки він не пам`ятає, але знає, що потім були накладки на ці землі. Після проведення зборів цю Схему занесли у сільську раду і потім багато людей ще дотягували жеребки. Про те, чи затверджувався протокол цих зборів Піщанською сільською радою свідок не знає (т.4 а.с. 139-143).

У судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_12 , який пояснив наступне. З 2006 року по 2020 рік він займав посаду Піщанського сільського голови, з 2020 року по 2024 рік був старостою с. Піщана Білоцерківської міської територіальної громади Білоцерківського району Київської області, повідомив, що у 90-х роках відбулось розпаювання земель КСП «Піщанське» між його членами, яким були видані земельні сертифікати на 2,84 в умовних кадастрових гектарах. У 2008 році ОСОБА_12 , як сільський голова, звернувся до директора ТОВ «Піщанське», яке на той час орендувало земельні частки (паї) у власників сертифікатів колишнього КСП «Піщанське», з проханням виготовити за рахунок господарства державні акти на ці землі, на що голова господарства погодився. Спочатку виготовлялась карта- схема, на якій були зазначені та пронумеровані 674 земельні ділянки для розподілу між власниками сертифікатів, яка погоджувалась зборами власниками земельних часток (паїв) та Піщанською сільською радою. Після цього Піщанською сільською радою за погодженням з власниками земельних часток (паїв) та ТОВ «Піщанське» були скликані збори власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» в будинку культури в с. Піщана. На зборах обрали голову зборів – ОСОБА_7 та секретаря зборів - ОСОБА_8 , основними питаннями цих зборів були проведення розподілу земель шляхом жеребкування та виготовлення державних актів на земельні ділянки власникам земельних сертифікатів. Так як частина земель колективної власності КСП «Піщанське» межує з м. Біла Церква, а відтак має більшу вартість на зборах було вирішено, що з 1-го по 125-й номер кожний власник сертифікату та члені його родини тягнуть окремо і де кому попаде, там і буде його земельна ділянка. А після 125-го номера, якщо власнику сертифікату приміром попаде 126-й номер, то наступні 127-й і дальше тягнуть члени його родини, як власники земельних сертифікатів. Також збори вирішили не жеребкувати землі під с.Скребиші, а залишити їх за одноосібниками, які вийшли з КСП «Піщанське» та самостійно використовували ці землі.
Свідок ОСОБА_12 зазначив, що номер жеребка, який витягувався власником земельного сертифікату, записувався до журналу, де людина ставила свій підпис і тільки на земельну ділянку з цим номером людина могла виготовляти державний акт. 
Свідку ОСОБА_12 в судовому засіданні була пред`явлена наявна в матеріалах справи копія Схеми поділу земель на земельні частки (паї) КСП «Піщанське» з погодженнями голови Білоцерківської РДА – ОСОБА_15 , заступника голови Білоцерківської РДА – Хахули В.С., в.о. начальника управління земельних ресурсів у Білоцерківському районі – ОСОБА_17 , начальника відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку архітектури – ОСОБА_18 , Піщанського сільського голови – Музики В.Р. та генерального директора ТОВ «Піщанське» - Ястреба П.К. з проставленими підписами зазначених посадових осіб, скріплених печаткою (Т. 2 а.с. 154), а також копія Схеми поділу земель на земельні частки (паї) КСП «Піщанське» без погоджень голови Білоцерківської РДА (т. 1, а.с. 213). З цього приводу свідок ОСОБА_12 зазначив, що Схема, яка не була погоджена головою адміністрації та його заступником у зв`язку з неправильним зазначенням черговості погодження не бралася до уваги ні сільською радою, ні зборами. На зборах власників земельних часток (паїв) КСП «Піщанське» в будинку культури на сцені висіла схема вже з усіма погодженнями, і саме копія цієї схеми пред`явлена свідку для огляду в судовому засіданні (т.4 а.с. 155-164).
На запитання представника позивача за первісним позовом стосовно того, чому ОСОБА_12 , як староста Піщанського старостинського округу, у відповіді на адвокатський запит № 04-10/2 від 04.10.2022 року, а саме у листі від 10.10.2022 року №51 (т.1 а.с. 41) зазначив, що ОСОБА_2 участь у жеребкуванні не брав, свідок ОСОБА_12 відповів, що напевно цього не пам`ятає, а тому не може точно сказати. 

ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини встановлені судом 
Матеріалами справи підтверджено та не заперечується її учасниками, що на підставі рішення Піщанської сільської ради народних депутатів від 24.11.1995 року № 5-31 (т.1 а.с. 165) у колективну власність КСП «Піщанське» було передано 1993,2 га земель для сільськогосподарського виробництва, розташованих в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області. В подальшому згідно цього рішення сільської ради виготовлений Державний акт на право колективної власності на землю, який 07.06.1996 року, виданий КСП «Піщанське» (т. 2 а.с. 145-148).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як член КСП «Піщанське», був власником сертифікату на земельну частку (пай), серії КВ № 0121034, розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах, виданого на підставі розпорядження голови Білоцерківської РДА від 17.12.1996 року № 277, зареєстрованого 17.12.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 72. Наведене підтверджується копією Списку членів КСП «Піщанське» с. Піщана, Білоцерківського району Київської області на паювання земель, переданих у колективну власність КСП «Піщанське» (№264), затвердженого головою КСП «Піщанське» Дубовим О.О. від 13.09.1996 року (т.1 а.с. 164-181).
У 1996 році під час розпаювання сільськогосподарських угідь КСП «Піщанське» ОСОБА_5 , як члену цього КСП, на підставі розпорядження голови Білоцерківської РДА від 17.12.1996 року № 277, був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах, Серія КВ № 0121414, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 298. Наведене підтверджується копіями довідки Білоцерківського районного відділу земельних ресурсів від 29.04.2003 року №06-15-127 (т.1 а.с. 204) та заповіту ОСОБА_5 від 26.10.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Другої білоцерківської державної нотаріальної контори Магдич Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1-6586 (т.1 а.с.125).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Відповідно до складеного ним заповіту від 26.10.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Другої білоцерківської державної нотаріальної контори, зареєстрованим у реєстрі за №1-6586 (т.1 а.с.125) на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 18.03.2008 року у справі № 2-1714 (т.1 а.с.130) за ОСОБА_2 визнано право на земельну частку (пай) розміром 2,84 га в умовних кадастрових гектарах в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) Серія КВ № 0121414 від 17.12.1996 року.
Судом встановлено, що КСП «Піщанське» 23.02.2000 року шляхом перетворення реорганізоване у Сільськогосподарський виробничий кооператив «Піщанський» (далі – СВК «Піщанський»), який став правонаступником КСП «Піщанське», що підтверджується копіями: виписки з протоколу № 2 загальних зборів членів КСП «Піщанське» від 23.02.2000 року (т.4 а.с. 220-221), п. 1.1. статуту СВК «Піщанський» 2000 року (т. 4 а.с.223-238). 
З 25.03.2000 року СВК «Піщанський» перетворений у ТОВ «Піщанське», останнє є правонаступником прав та обов`язків КСП «Піщанське» та СВК «Піщанський», що підтверджується копіями: протоколів № 1 та № 2 загальних зборів СКВ «Піщанський» від 25.03.2000 року (т.4 а.с.239-241, 242-243), п. 1.1. статуту ТОВ «Піщанський» 2000 року (т.4 а.с. а.с.244-249).
Відповідно до ст. 37 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-VI (у редакції, що діяла на час реорганізації КСП «Піщанське»), юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходять до новостворених юридичних осіб; при приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов`язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.
За змістом ст. 34 Закону України «Про підприємства в Україні» (у редакції, чинній на дату реорганізації КСП «Піщанське») колективне підприємство визначено як вид підприємств в Україні, ліквідація та реорганізація яких (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) здійснюється за рішенням власника з дотриманням вимог антимонопольного законодавства, а у випадках, передбачених цим Законом, за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду; підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з Державного реєстру України; при перетворенні одного підприємства в інше до підприємство, яке виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.
Наведене також кореспондується з положеннями, передбаченими ч.ч. 1, 6 ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», згідно якими реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) та ліквідація підприємства провадяться за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) його членів або за рішенням суду. При перетворенні одного підприємства в інше до новоствореного підприємства переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.
Згідно з п. 1.1. статуту ТОВ «Піщанський» 2000 року ТОВ «Піщанське» з 14.04.2000 року (дата офіційної реєстрації в Державному реєстрі України) є правонаступником КСП «Піщанське» та СВК «Піщанський» (т.4 а.с.244а). 
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, яка була чинною станом на 14.04.2000 року) вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.
Згідно з копією протоколу № 1 загальних зборів СВК «Піщанський» від 25.03.2000 року (т.4 а.с.242-243) засновниками ТОВ «Піщанське» є – ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , вони є вищим органом управління ТОВ «Піщанське» та саме вони вирішують головні питання діяльності товариства відповідно до законодавства та Статуту товариства. Але згідно вимог законодавства збори учасників ТОВ «Піщанське» не мають повноважень проводити розподіл земельних ділянок у межах земель колективної власності колишнього КСП «Піщанське», оскільки до перетворення КСП «Піщанське» це були повноваження загальних зборів його членів, а після перетворення це вже повноваження зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», які можуть здійснюватися за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв) або шляхом жеребкування (згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»).
Така позиція суду узгоджується з висновком Верховного Суду, який міститься у постанові від 13.09.2022 року у справі № 925/461/21 про те, що автоматичного переходу об`єктів права колективної власності у приватну власність у зв`язку зі змінами законодавства, якими визначено інші форми власності, ніж ті, що існували раніше, відповідне законодавство не передбачало; у контексті зазначеного необхідно враховувати правовий режим права колективної власності та права приватної власності, які є різними з огляду, зокрема на те, що майно у колективному підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам і право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства (ст.ст. 7, 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»), натомість право приватної власності, в цьому випадку юридичної особи здійснюється такою особою за своєю волею, незалежно від волі інших осіб та на власний розсуд (ст.ст. 316-319 ЦК України (подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20.12.2022 року у справі № 924/250/19). 
Судом встановлено, що 04.11.2004 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до директора ТОВ «Піщанське» - Шабельного Ф.Ю. (т.1 а.с.20) з проханням розірвати договір з ТОВ «Піщанське» та виділити в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) згідно з сертифікатом, серія КВ № 0121034, площею 2,84 в умовних кадастрових гектарах на землях колишнього КСП «Піщанське» в полі № 10 бригада № 2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
14.12.2007 року Білоцерківська РДА видала розпорядження від 14.12.2007 року № 767 про надання ОСОБА_1 та ще 3-ом громадянам дозволу на розробку технічної документації із землеустрою зі складання державних актів на право власності на земельні ділянки в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с. 23).
В подальшому ОСОБА_1 згідно з розпорядженням Білоцерківської РДА від 14.12.2007 року № 767 (т.1 а.с.23) звернувся до Приватного підприємства «Землевпорядний центр АО» (далі – ПП «Землевпорядний центр АО»), яке у 2008 році розробило технічну документацію із землеустрою зі складання державних актів на право власності на земельну ділянку площею 2,7457 га з кадастровим номером 3220484900:00:005:0043, розташованої в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області. 
Потім згідно з розпорядженням Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року № 493 розроблена ПП «Землевпорядний центр АО» технічна документація із землеустрою була затверджена та ОСОБА_1 була передана у власність земельна ділянка площею 2,7457 га з кадастровим номером 3220484900:00:005:0043 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1, а.с. 183-185). В подальшому на підставі цього розпорядження виготовлений Державний акт на земельну ділянку ОСОБА_1 від 13.08.2008 року (т. 1 а.с. 10).
Згідно з наданою позивачем копією листа Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-32057039020115 від 24.15.2015 року кадастровий номер земельної ділянки 3220484900:00:005:0043 автоматизовано за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру змінений на кадастровий номер 3220484900:01:005:0017 (т.1 а.с.12). 
05.07.2008 року в с. Піщана в будинку культури відбулись збори власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», на яких вирішувалися питання про проведення жеребкування між власниками земельних часток (паїв) і про виготовлення державних актів на земельні ділянки згідно Схеми поділу земель КСП «Піщанське» на земельні частки (паї). На цих зборах участь у першому турі жеребкування прийняли 624 власники земельних часток (паїв). За результатами жеребкування ОСОБА_5 витягнув жереб на земельну ділянку під № НОМЕР_1 , зазначену на Схемі поділу земель КСП «Піщанське» на земельні частки (паї). Це підтверджується копіями Протоколу зборів власників земельних часток (паїв) від 05.07.2008 року (т. 1, а.с. 132), Схемою поділу земель КСП «Піщанське» на земельні частки (паї) (т. 2, а.с. 154), Списку громадян, яким надається в приватну власність земельні ділянки (пай) в межах Піщанської сільської ради (т.1 а.с. 134-162) та жеребком на земельну ділянку під № 3 (т. 3 а.с. 47).
Схема поділу земель КСП «Піщанське» на земельні частки (паї) була заздалегідь розроблена та погоджена зборами власників земельних часток (паїв) та Піщанською сільською радою, що підтверджується наявними на цій Схемі підписами посадових осіб з печатками (т.2 а.с. 154) та показами свідків ОСОБА_12 (т. 4 а.с. 159-164) ОСОБА_11 (т.4 а.с. 139-143) та ОСОБА_9 (т.3 а.с. 75-77). 
17.02.2009 року Білоцерківська РДА видала розпорядження №139 про надання ОСОБА_2 та іншим 57-ми власникам земельних часток (паїв) дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки власників земельних часток (паїв) (т.1 а.с. 187-189). 
В подальшому на підставі розпорядження Білоцерківської РДА від 17.02.2009 року № 139 на замовлення ОСОБА_2 ПП «Паралель Плюс» розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське». 
08.12.2009 року згідно розпорядження Білоцерківської РДА № 838 затверджена технічна документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки власників земельних часток (паїв) та ОСОБА_2 у власність передана земельна ділянка площею 2,6684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області (т.1 а.с.190).
В подальшому, на підставі розпорядження Білоцерківської РДА від 08.12.2009 року № 838 ОСОБА_2 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,6684 га з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056 (т.1 а.с.131). 
Судом встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_1 площею 2,7457 га з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017 та земельна ділянка ОСОБА_2 площею 2,6684 га з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва входять до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого 24.11.1995 року КСП «Піщанське», що слідує з копії листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 19.07.2023 року № 29-10-0.331-6578/2-23 (т. 3 а.с. 46), наданого у відповідь на адвокатський запит представника позивача за зустрічним позовом від 19.07.2023 року № 29-10-0.331-6578/2-23.
Факт накладення згідно з поворотними точками меж земельної ділянки з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017, з площею накладання в 1,9414 га, підтверджується наданим позивачем за первісним позовом висновком експерта за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 21.11.2022 року № 25/10-2022 (т. 1 а.с. 30-44), що свідчить про наявність земельного спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Норми матеріального права, якими керується суд.
Законом України «Про форми власності на землю» були закріплені державна, колективна та приватна форми власності на землю.
Правовий режим колективної власності на землю визначений Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 28, 29, 30, п.7 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.
Згідно з ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність (п.п. 2, 5 та 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (абз. 2 ч. 2 ст. 373 ЦК України).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (тут і далі, в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) КСП є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів, яке діє на засадах підприємництва та самоврядування, має статус юридичної особи.
Згідно з ст. 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» земля може належати КСП на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, що посвідчується державними актами або договором оренди.
Згідно з Указом Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі – Указ Президента України від 08.08.1995 року № 720/95) в рамках процесу приватизації землі на базі колишніх колгоспів, радгоспів, інших сільськогосподарських підприємств були створені КСП, яким землю передано на підставі державного акта на право колективної власності на землю. У зв`язку з цим право на землю отримали всі колишні працівники колгоспів, радгоспів, інших сільськогосподарських утворень, пенсіонери, які стали членами новостворених КСП.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд також враховує приписи, встановлені п. 7 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, якими передбачено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. 
Абзацом 1 п. 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 передбачено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність КСП, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, в тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.
Згідно з абз 3 п. 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 паювання земель передбачає визначення розміру земельної часки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). 
Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. 
Таким чином, паювання сільськогосподарських угідь колективної власності полягало у визначенні розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах та їх розподілі між членами відповідного КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства, при цьому їх кількість визначалась за списком, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (тут і далі, в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) право на земельну частку (пай) мають громадяни – колишні члени КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства, громадяни – спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай) та інші особи.
Згідно з ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай); трудова книжка члена КСП або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. 
Форма сертифікату на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року № 801.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.
Оскільки земля входить до складу об`єктів права колективної власності КСП, то вона також належить членам КСП на праві спільної часткової власності. 
Правовий режим права власності врегульований Розділом І «Право власності» ЦК України. 
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
З вище наведених положень законодавства слідує, що зміст права власності включає право володіння, право користування та право розпорядження своїм майном на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб.
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2 ст. 13 ЦК України). Такими є визначені законом межі здійснення цивільних прав фізичними та юридичними особами, територіальними громадами, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами цивільно-правових правовідносин.
Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ч. 1 ст. 361 ЦК України). Зокрема, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.ч. 1 і 3 ст. 364 ЦК України). Але при цьому відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. На це також наголошує Велика Палата Верховного Суду, зокрема у п.п. 55-57 постанови від 20.04.2020 року у справі № 310/10621/18.
Згідно зі ст. 177 ЦК України до об`єктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України). 
Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» прямо визначено, що право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.09.2021 року у справі №359/5719/17 (п. 74) зазначила, що під майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування). Майнове право є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право є обмеженим речовим правом, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. 
Здійснивши аналіз вказаних вище норм матеріального права, Верховний Суд у п. 6.15 постанови від 19.07.2023 у справі № 906/987/21 сформулював висновок, що хоча КСП і визначався як суб`єкт права власності у підприємстві, за яким може бути зареєстровано майно, у тому числі шляхом отримання державного акта на землю, однак власниками, яким належить це майно, є його члени, а розпорядження таким майном здійснюють загальні збори членів підприємства.
Вищим органом самоврядування у КСП є загальні збори його членів або збори уповноважених. У період між зборами справами КСП керує правління. Повноваження загальних зборів (зборів уповноважених) і правління визначаються статутом КСП. Загальні збори (збори уповноважених): приймають статут КСП, вносять до нього зміни та доповнення; вирішують питання про обрання правління, його голови та ревізійної комісії КСП; приймають рішення про реорганізацію і ліквідацію КПС, про його участь в акціонерних товариствах, корпораціях, асоціаціях, концернах та інших об`єднаннях; вирішують інші важливі питання КСП (ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»).
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у п. 34 постанови від 13.11.2019 року у справі № 146/616/15-ц, у п.57 постанови від 28.01.2020 року у справі № 924/641/17 та у п. 33 постанови від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц, за способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу колективне підприємство як різновид підприємства колективної власності (ст. 93 Господарського кодексу України (далі – ГК України) є корпоративним. Учасники колективного підприємства незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між ними та цим підприємством щодо його створення, діяльності, управління або припинення діяльності є корпоративними (ст. 167 ГК України).
Оскільки у даній справі предметом спору є земельні ділянки, які формувались за рахунок земель колективної власності колишнього КСП «Піщанське», то суд при наданні оцінки спірним правовідносинам також враховує положення ч. 2 ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», відповідно до яких розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв)», які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацію за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, іншими законами, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Таким чином, джерелами земельного права, окрім законодавчих актів, також є підзаконні нормативно-правові акти, а саме Укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, накази Держкомзему України та інших центральних органів виконавчої влади, а також нормативно-правові акти інших суб`єктів владних повноважень.
У зв`язку з вищенаведеним при вирішенні даної справи суд враховує Рекомендації від 30.12.1999 року № 130, п. 2.1 яких встановлено, що з метою спрощення процедури виходу членів з належними їм земельними частками (паями) на кожне підприємство розробляється проект реформування цього підприємства або схема поділу земель колективної власності на земельні частки (паї). 
Згідно з п. 2.3. Рекомендацій від 30.12.1999 року № 130 проекти реформування КСП або схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) розглядаються та схвалюються зборами (зборами уповноважених) членів цих підприємств та затверджуються на сесіях, селищних, міських, районних у містах рад. 
Також суд бере до уваги п. 1.1. Вказівок Держкомзему України від 19.03.1997 року № 17 (чинний), якими передбачено, що у зв`язку з обмеженістю бюджетних асигнувань та фінансовою неспроможністю недержавних сільськогосподарських підприємств не розробляються Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї), що стримує реалізацію прав громадян на передачу їм земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості). У зв`язку з чим Голову Державного комітету Автономної Республіки Крим по земельних ресурсах і єдиному кадастру, начальників обласних, Київського і Севастопольського міських управлінь земельних ресурсів зобов`язано забезпечити складання силами спеціалістів районних відділів земельних ресурсів по скороченій програмі Схем поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) в тих недержавних підприємствах, де окремі громадяни, які одержали сертифікати на право власності на земельну частку (пай) бажають отримати її в натурі. Складання Схем поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) передбачено здійснити за участю керівників і спеціалістів зазначених підприємств та голів місцевих рад. 
З наведеного слідує, що розподіл земельних ділянок колективної власності між власниками земельних часток (паїв) в межах КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства, на час виникнення спірних правовідносин, міг проводитися сільською, селищною, міською радою або районною державною адміністрацією на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з погодженим та затвердженим в установленому порядку проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), проектом реформування сільськогосподарського підприємства або погодженою та затвердженою схемою поділу земель колективної власності на земельні частки (паї). 
З системного аналізу положень Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ЗК України, ЦК України, Рекомендацій від 30.12.1999 року № 130, Вказівки Держкомзему України від 19.03.1997 року № 17 слідує, що процедура виділення члену КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства, в тому числі одноосібнику, його земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) має проводитися лише після розподілу на зборах власників земельних часток (паїв) відповідного КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) згідно погодженого та затвердженого проекту організації території земельних часток (паїв), проекту реформування сільськогосподарського підприємства або схеми поділу земель на земельні частки (паї).
Під час розподілу за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв) або шляхом жеребкування із загального масиву земель колективної власності відповідного КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства визначається земельна ділянка, яку власник земельної частки (паю) та член КСП або одноосібник в подальшому може виділити в натурі (на місцевості), звернувшись із заявою до районної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради в залежності від місцерозташування земельної ділянки в межах чи за межами населеного пункту. 
В свою чергу виділення власнику земельної частки (паю) розподіленої зборами власників земельних часток (паїв) із загального масиву земель колективної власності конкретної земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає два етапи: 1) надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (в рамках цього етапу здійснюється присвоєння кадастрового номера та державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі); 2) затвердження зазначеної технічної документації із землеустрою та передача земельної ділянки у власність.
Порядком організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 року № 122 (далі – Порядок від 04.02.2004 року № 122) (в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) унормовано, що організація робіт з розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості), здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією за місцем розташування земельних ділянок згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) (далі по тексту цього Порядку – збори).
Згідно з п. 4 Порядку від 04.02.2004 року № 122 з метою інформування власників земельних часток (паїв) про проведення розподілу земельних часток (паїв) сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація розміщує у загальнодоступних місцях у населених пунктах, де проживають власники земельних часток (паїв) оголошення про проведення зборів власників земельних часток (паїв) (далі по тексту цього Порядку – збори) не пізніше ніж за 14 днів до їх проведення. В оголошенні повідомляються: дата, місце і час проведення зборів; місце роботи, прізвище, номер службового телефону посадової особи, в якої можна отримати інформацію щодо проведення розподілу земельних ділянок; місце та строк ознайомлення з проектом, списком та іншими матеріалами, пов`язаними з організацією розподілу земельних ділянок; можливі процедури проведення розподілу земельних ділянок.
Відповідно до п. 6 Порядку від 04.02.2004 року № 122 розподіл земельних ділянок проводиться за умови реєстрації на зборах не менше двох третин власників земельних часток (паїв), які мають право на їх отримання в натурі, або їх представників згідно із списком, що додається до проекту.
Збори веде сільський, селищний, міський голова (або уповноважена відповідною радою особа) чи голова райдержадміністрації (або уповноважена ним особа), який вносить на розгляд та затвердження кандидатуру секретаря зборів. У зборах беруть участь представники територіального органу Держкомзему та землевпорядної організації, яка розробляла проект. На збори можуть також запрошуватися депутати місцевих рад, представники засобів масової інформації та об`єднань громадян (п. 7 Порядку від 04.02.2004 року №122).
Розподіл земельних ділянок може здійснюватися за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв) або їх представників такими методами: за списком (складається в алфавітному або іншому порядку, визначеному зборами); шляхом жеребкування – у разі відсутності згоди щодо розподілу за списком (п. 8 Порядку від 04.02.2004 року № 122).
Результати розподілу оформлюються протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв) або їх представниками, які взяли участь у розподілі, головуючим та секретарем зборів. До протоколу додається: список реєстрації власників земельних часток (паїв) або їх представників, які взяли участь у розподілі із зазначенням номерів обраних ними земельних ділянок згідно з проектом, засвідчених їх підписами. Кожен аркуш зазначеного списку підписується головуючим та секретарем зборів і скріплюється печаткою сільської, селищної, міської ради чи райдержадміністрації; схема розташування земельних ділянок згідно з проектом із зазначенням номерів земельних ділянок та номерів їх власників (за списком). Секретар зборів у дводенний строк після закінчення зборів подає протокол зборів разом з додатками сільській, селищній, міській раді чи райдержадміністрації (п. 9 Порядку від 04.02.2004 року № 122).
Відповідно до п. 11 Порядку від 04.02.2004 року № 122 сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація протягом п`яти днів після ознайомлення громадськості з результатами розподілу вживає заходів до остаточного його погодження згідно з поданими заявами і затверджує протокол зборів з урахуванням внесених змін, а також доручає територіальному органу Держкомзему разом із землевпорядною організацією забезпечити виконання робіт з установлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки (на підставі відповідних договорів).
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами. 
Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством. 
Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та постановам Верховної Ради України, прийнятим відповідно до Конституції та законів України, актам Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

Норми процесуального права, якими керується суд.
Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
За правилами ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі № 450/1686/17).
У ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 12 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду: від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Суд бере до уваги, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, §45, Рішення Європейського суду з прав людини від 06.12.2007 року).

Висновки суду.
У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, посилаючись на Укази Президента України: від 10.11.1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», від 08.08.1995 року № 720/95 та від 03.12.1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», пояснив, що для власників земельної частки (паю), які вийшли з членів КСП, передбачена окрема спрощена процедура виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). У зв`язку з цим представник позивача за первісним позовом зазначив, що ініціативу про вихід з КСП «Піщанське» та виділення належної йому земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 розпочав у 2004 році, звернувшись із заявою до директора ТОВ «Піщанське» про розірвання договору оренди земельної частки (паю) та виділення належної її в натурі (на місцевості). 
Частиною 1 ст.5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» закріплено, що членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу зі складу його членів. 
Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» члену підприємства, який побажав вийти з його складу для організації фермерського господарства, земельна ділянка надається із земель запасу, а в разі їх відсутності – із земель підприємства, придатних для сільськогосподарського виробництва, в частині, що припадає на одного члена підприємства.
Згідно з п. 6 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 у разі виходу власника земельної частки (паю) з КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.
Відповідно до абз. 1 пп. «а» п. 1 Указу Президента України від 03.12.1999 року №1529/99 Кабінет Міністрів України, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольську міську державні адміністрації зобов`язано здійснити організаційні заходи щодо забезпечити всім членам КСП право вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських фермерських господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, заснованих на приватній власності. 

Згідно з абз. 8 пп. «а» п. 1 Указу Президента України від 03.12.1999 року №1529/99 Кабінет Міністрів України, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольську міську державні адміністрації зобов`язано здійснити організаційні заходи щодо забезпечення суворого дотримання встановленого порядку при виділенні в натурі земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у разі їх виходу з КСП.
Положення зазначених нормативно-правових актів лише містять норми, що передбачають право члена КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства на вільний вихід з їх складу, але не визначають конкретної окремої процедури виділення йому земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) у разі його виходу з членів КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства.
Законодавство не містить нормативного визначення терміну «одноосібник», а з системного аналізу ч. 1 ст. 5, ч. 4 ст. 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», п. 4 Указу Президента України від 10.11.1994 року № 666/94, п. 6 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95, абз. 1 пп. «а» п. 1 Указу Президента України від 03.12.1999 року №1529/99 убачається, що одноосібником є громадянин України, який добровільно вийшов з членів діючого КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства для самостійного використання своєї земельної частки (паю). Тобто, для набуття громадянином України статусу одноосібника принциповою є умова про те, що відповідне КСП, сільськогосподарський кооператив або акціонерне товариство має бути діючим, на дату виходу з членів, а не припиненим (ліквідованим чи реорганізованим). У разі ж припинення КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства членство у цих підприємствах припиняється на загальних підставах, визначених законодавством та статутом, але при цьому його колишні члени не набувають правовий статус одноосібника. 
Порядок виходу членів КСП із належними їм земельними частками (паями) передбачений Рекомендаціями від 30.12.1999 року № 130 (пп. 3.1.-3.5. пункту 3) відповідно до яких члени КСП, які мають право на земельну частку (пай), подають заяви до сільської, селищної, міської, районної у місті ради про виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю). У заяві вказується цільове призначення земельної ділянки та умови її використання. До заяви додається сертифікат на земельну частку (пай). Сільська, селищна, міська, районна у місті рада або її виконавчий орган у дводенний термін розглядає заяви і доручає місцевому державному органу земельних ресурсів внести пропозиції щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю). Місцевий орган земельних ресурсів у 20-ти денний термін вносить пропозиції щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) та перенесення її меж в натуру (на місцевість) на підставі проекту реформування КСП або схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї). Після цього сільська, селищна, міська, районна у місті рада або її виконавчий орган у восьмиденний термін приймає рішення про відведення в натурі (на місцевості) земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), видачу державного акта на право приватної власності на землю.
Згідно з пп. 3.4. Рекомендацій від 30.12.1999 року № 130 пропозиції щодо виділення одноосібнику в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) та перенесення її меж в натуру (на місцевість) здійснюється на підставі проекту реформування КСП або схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї), а згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» на підставі проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Таким чином, Указами Президента України: від 10.11.1994 року № 666/94, від 08.08.1995 року № 720/95 та від 03.12.1999 року № 1529/99 та іншим чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено окремої процедури виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) власнику земельної частки (паю) у разі його виходу з членів КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства без волевиявлення з цього приводу зборів власників земельних часток (паїв) відповідного КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства. 
З вищенаведеного можна зробити висновок, що вихід із членів КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства є правом кожного із його членів, і у разі виходу із членів КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства його члени мають право на частину майна в межах своєї частки у спільній частковій власності, в тому числі на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) як власнику земельної частки (паю) (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»), в порядку передбаченому законодавством. 
При цьому, реалізація права на вихід із членів КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства не відміняє приписів законодавства, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 3, ч.ч. 1 і 2 ст. 358 ЦК України, ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ч. 2 ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» про обов`язковий порядок розподілу та виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику земельної частки (паю) за рахунок земель колективної власності відповідного КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства за згодою всіх співвласників земель колективної власності. 
Враховуючи викладене суд критично ставиться до доводів представника позивача за первісним позовом про те, що для власників земельної частки (паю), які вийшли з членів КСП (одноосібників), нормативно-правовими актами передбачена окрема процедура виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), яке не потребує погодження зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» та відхиляє їх як безпідставні.
Стосовно посилання представника позивача за первісним позовом на абз. 2 пп. «а» п. 1 Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529/99, яким передбачено, що не може бути обмежено рішеннями загальних зборів членів КСП або будь-якими іншими рішеннями забезпечення всім членам КСП права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських фермерських господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, заснованих на приватній власності - суд зазначає, що ця норма стосується лише припинення членства в КСП, а відтак не відміняє встановленого законодавством порядку розподілу між власниками земельних часток (паїв) земельних ділянок колективної власності відповідного КСП. 
Щодо набуття ОСОБА_1 статусу одноосібника представник позивача за первісним позовом у відзиві на зустрічну позовну заяву від 20.04.2023 року та при наданні пояснень в судовому засіданні зазначив, що 04.11.2004 року, тобто ще за 4 роки до жеребкування, ОСОБА_1 і ще двоє власників земельних часток (паїв) – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_19 »), скористалися своїм правом та ініціювали процедуру індивідуального виходу з КСП «Піщанське» і просили виділити їм земельну ділянку в полі №10 бригада №2, яке КСП «Піщанське» у 2000 році було призначено для першочергового поділу (т. 2 а.с. 60-111, т. 3 а.с. 170-173).
Разом з тим, зазначені доводи представника позивача за первісним позовом не підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Зокрема, з долученої до первісного позову копії заяви ОСОБА_1 від 04.11.2004 року поданої на ім`я директора ТОВ «Піщанське» - Шабельного Ф.Ю., вбачається, що ОСОБА_1 просив розірвати договір з ТОВ «Піщанське» та виділити в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) згідно з сертифікатом на земельну частку (пай), серія КВ № 0121034, площею 2,84 га на землях колишнього КСП «Піщанське» (т. 1 арк. 20). Однак, у матеріалах справи відсутній оригінал або завірена копія договору оренди земельної частки (паю), укладеного між ОСОБА_1 та КСП «Піщанське» або його правонаступником – ТОВ «Піщанське», що не дає можливості суду перевірити дані обставини. 
Типова форма договору оренди земельної частки (паю) затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17.01.2000 року № 5. Суд звертає увагу на те, що згідно з Розділом 2.3. Типового договору оренди земельної частки (паю) договір може бути припинений у будь-який час за взаємною згодою сторін і припинення дії такого договору не призводить до виходу орендодавця з членів КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства. Тож, заява ОСОБА_1 від 04.11.2004 року, подана до директора ТОВ «Піщанське» ОСОБА_20 за своїм змістом, у розумінні ч. 1 ст. 641 ЦК України, є пропозицією розірвати договір оренди земельної часки (паю), а не намір про вихід в одноосібники з членів КСП «Піщанське», яке з 23.02.2000 року вже було припинене шляхом перетворення у СВК «Піщанський», а 25.03.2000 року – у ТОВ «Піщанське», учасником якого ОСОБА_1 не був. Тобто, ОСОБА_1 перестав бути членом КСП «Піщанське» ще 23.02.2000 року на загальних підставах у зв`язку з припиненням КСП «Піщанське», а не як одноосібник.
Таким чином, наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами підтверджується, що ОСОБА_1 перестав бути членом КСП «Піщанське» ще 23.02.2000 року після його реорганізації. Відтак, згідно з чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством ОСОБА_1 не мав переваг перед іншими власниками земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» та ОСОБА_2 , зокрема, щодо розподілу земельної ділянки із масиву земель колективної власності колишнього КСП «Піщанське» для виділення своєї земельної частки (паю) в натурі на місцевості, а тому повинен був вирішувати це питання на загальних підставах на зборах власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» в установленому законом порядку. 

Надаючи правову оцінку підстав та повноважень видання головою Білоцерківської РДА розпоряджень від 14.12.2007 року № 767 (т.1 а.с. 23) та від 31.07.2008 року № 493 (т. 1 а.с. 183-185) на підставі яких здійснювалось виділення ОСОБА_1 в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), а також розпоряджень Білоцерківської РДА від 17.02.2009 року № 139 (т. 1 а.с. 187-189) та від 08.12.2009 року № 838 (т. 1 а.с. 190-193), на підставі яких здійснювалось виділення ОСОБА_2 в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) суд виходить з наступного. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. 
У сфері регулювання земельних відносин предметна та територіальна компетенція районних державних адміністрацій визначена ч. 3 ст. 122 ЗК України (в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до якої районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених ч.ч. 4 і 8 цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ для всіх потреб та за межами населених пунктів для: 
а) сільськогосподарського використання;
а) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених ч. 7 цієї статті;
в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених ч. 7 цієї статті .
Згідно з приписами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» районні державні адміністрації стосовно земель колективної власності, розташованих за межами населених пунктів:
- розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку;
- уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);
- уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв);
- розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); 
- організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) в порядку, визначеному цим Законом;
- приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості);
- приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази.
Також слід враховувати визначену ч. 2 ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» територіальну компетенцію, згідно з якою сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації – за межами населених пунктів.
Паювання земель сільськогосподарського призначення проходило у декілька етапів, і нормативно-правовою базою для врегулювання таких правовідносин, зокрема, є ЗК України у редакціях, чинних на момент виникнення правовідносин, Указ Президента України від 10.11.1994 року №666/94, Указ Президента України від 08.08.1995 року № 720/95, Указ Президента від 03.12.1999 року № 1529/99, Порядок від 04.02.2004 р. № 122, постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифікату на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Методичні рекомендації щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, затверджені наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 04.06.1996 року № 47/172/48.
За своєю правовою природою право на земельну частку (пай) слід розглядати як підтверджене сертифікатом на право власності на земельну частку (пай), рішенням суду про визнання права власності на земельну частку (пай) (що набрало законної сили), свідоцтвом про право на спадщину, посвідченим у встановленому порядку договором купівлі-продажу, дарування, міни (до яких додається сертифікат на земельну частку (пай), трудовою книжкою члена КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства (за наявності) чи нотаріально засвідченою випискою з неї, умовне право на земельну ділянку певного розміру в умовних кадастрових гектарах, без визначених меж в натурі (на місцевості), з відповідною вартістю, а не як конкретну земельну ділянку. 
Відповідно до положень п.п. 2-4 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 розміри земельної частки (паю) визначаються в умовних кадастрових гектарах виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки 1-го га сільськогосподарських угідь для відповідного підприємства або організації. Вони обчислюються утвореними на відповідному підприємстві або організації комісіями з числа їх працівників та затверджуються районною державною адміністрацією. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними на підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. При цьому, вартість та розміри земельних часток (паїв) для всіх членів в межах одного підприємства або організації повинні бути рівними. 
Таким чином, на відміну від земельної ділянки, земельна частка (пай) не має свого матеріального втілення, земельна частка (пай) є лише правом одержати в майбутньому у власність земельну ділянку з складу масиву земель колективної власності відповідного КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства або, у передбачених законом випадках, за рахунок земель запасу чи резервного фонду. 
За змістом ч. 1 ст. 79 ЗК України (в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) земельна ділянка – це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Таким чином, для набуття земельної частки (паю) правового режиму земельної ділянки необхідно здійснити її індивідуалізацію у просторі, визначити поворотні точки її меж, конфігурацію, певне місце розташування, склад угідь, цільове призначення, категорію земель та кадастровий номер.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» (в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Згідно з пп. 3.1.-3.5. пункту 3 Рекомендацій від 30.12.1999 року № 130 члени КСП, які мають право на земельну частку (пай), подають заяви до сільської, селищної, міської, районної у місті ради про виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю). У заяві вказується цільове призначення земельної ділянки та умови її використання. До заяви додається сертифікат на земельну частку (пай). Сільська, селищна, міська, районна у місті рада або її виконавчий орган у дводенний термін розглядає заяви і доручає місцевому державному органу земельних ресурсів внести пропозиції щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю). Місцевий орган земельних ресурсів у 20-ти денний термін вносить пропозиції щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) та перенесення її меж в натуру (на місцевість) на підставі проекту реформування КСП або схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї). Після цього сільська, селищна, міська, районна у місті рада або її виконавчий орган у восьмиденний термін приймає рішення про відведення в натурі (на місцевості) земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), видачу державного акта на право приватної власності на землю.
Відповідно до пп. 3.4. Рекомендацій від 30.12.1999 року № 130 пропозиції щодо виділення одноосібнику в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) та перенесення її меж в натуру (на місцевість) здійснюється на підставі проекту реформування КСП або схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї).
Зі змісту вищезазначених нормативно-правових актів слідує те, що після паювання земель КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства у власників земельних часток (паїв) виникає майнове право на виділення своєї частки в натурі (на місцевості). 
Зазначене також узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у п.п. 8.8. та 8.9. постанови від 09.11.2021 року у справі №542/1403/17, що після паювання земель сільськогосподарського підприємства або сільськогосподарської організації у його членів виникає майнове право на виділення своєї частки в натурі (на місцевості), а норми матеріального права, які регулюють відповідну процедуру, із самого початку визначали право громадянина на пай як право власності і майнове право (подібний висновок, викладений у постанові Верховного Суду 01.08.2024 року у справі № 622/33/22). 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.09.2021 року у справі № 359/5719/17 (п.74) зазначила, що під майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування). Майнове право є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право є обмеженим речовим правом, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. 
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.12.2018 року у справі № 442/7505/14-ц (провадження № 61-4536св18) зроблено висновок, що «спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів; (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків. Аналіз ст. 361 ЦК України дозволяє зробити висновок, що об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Тобто право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не тотожне розпорядженню частиною майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна» (подібний висновок наведений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 року у справі № 295/4514/16-ц (провадження № 61-29115сво18).
Враховуючи те, що відповідно до приписів ч.ч. 1 і 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, то визначення власнику земельної частки (паю) конкретної земельної ділянки з відповідним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища) та нормативно-грошовою оцінкою із загального масиву земель колективної власності відповідного КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства повинно здійснюватися за згодою та/або погодженням інших співвласників. Це зокрема узгоджується з притаманними приватному праву принципами справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), оскільки земельна ділянка може мати різний склад угідь та місце розташування, а відтак і різну вартість. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
У п. 14 постанови у справі № 910/1873/17 від 08.05.2018 року Верховний Суду у складі Касаційного господарського суду наголосив на тому, що принцип добросовісності - це загально-правовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право. 
У постанові від 04.09.2020 року у справі № 311/2145/19-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість. Відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом ч. 3 ст. 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
У зв`язку з цим, добросовісність при правовому регулюванні цивільних відносин повинна розглядатися як відповідність реальної поведінки учасників таких відносин вимогам загально-соціальних уявлень про честь і совість. Іншими словами, щоб бути добросовісним, дії та вчинки учасників цивільних відносин мають здійснюватися таким чином, щоб вони викликали схвальну оцінку з боку суспільної моралі, зокрема в аспекті відповідності застосованих засобів правового регулювання тим цілям, які перед ним ставляться. І, навпаки, реалізація правового регулювання цивільних відносин буде недобросовісною, якщо соціальна свідомість відторгає її як таку, що не відповідає задекларованій меті.
На єдність права і справедливості неодноразово вказував у своїх рішеннях і Конституційний Суд України. Зокрема, у мотивувальній частині рішення від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 Конституційний Суд України зазначив, що з конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі. У рішенні від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України наголосив, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчинення правопорушення. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення. 
З вищенаведених підстав, суд приходить до висновку, що врахування загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, закріплених в п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а також припису про здійснення права спільної часткової власності за згодою всіх співвласників (згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 358 ЦК України) має фундаментальний характер для забезпечення реалізації цивільних прав фізичних та юридичних осіб, в тому числі і власників земельних часток (паїв). У зв`язку з цим приписи, встановлені п. 6 ч. 1 ст. 3 та ч.ч. 1 і 2 ст. 358 ЦК України, обов`язково мають застосовуватися у процедурі розподілу власнику земельної частки (паю) конкретної земельної ділянки з загального масиву земель колективної власності на зборах власників земельних часток (паїв) відповідного КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства та подальшому виділенні цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості). 
Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» унормовано, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацію за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
При цьому ч. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що у разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). 
Разом з тим, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про землеустрій» (в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

З системного аналізу приписів, визначених ч. 4 ст. 3 та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» убачається, що розробка проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) є обов`язковою лише у разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства. Тож, якщо більшість власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства подасть заяви про виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості), то відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація зобов`язана розробити та затвердити проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). 
Але, водночас, КСП, сільськогосподарський кооператив або акціонерне товариство, або їх правонаступник, як землекористувач, або органи державної влади, органи місцевого самоврядування відповідно до положень, передбачених ч. 1 ст. 26 Закону України «Про землеустрій» мають право на підставі укладеного договору з сертифікованим інженером-землевпорядником самостійно замовити виготовлення документації із землеустрою, в тому числі і Схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї). 
Велика Палата Верховного Суду аналізуючи правовий статус загальних зборів членів КСП та зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП в п.п. 64, 65 постанови від 20.04.2020 року у справі № 310/10621/18, виснувала, що загальні збори членів КСП для вирішення питань діяльності цього підприємства, в тому числі питань, які стосуються корпоративних прав його членів, скликаються та проводяться відповідно до статуту такого підприємства самими його членами через органи управління підприємства в порядку самоуправління. А збори власників земельних часток (паїв) колишнього КСП, яке припинило своє існування, хоч і проводяться за ініціативи цих власників, які формально вже не можуть бути дійсними членами припиненого КСП, але організовуються органами місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та Порядку від 04.02.2004 року № 122 і є не елементом самоуправління КСП, а, як уже зазначалось, елементом узгодження та організації реалізації законних земельних (майнових) прав цих власників земельних паїв. Отже, зазначені збори власників земельних часток (паїв) колишнього КСП не можна ототожнювати з вищим органом самоврядування КСП, передбаченим ч. 1 ст. 23 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», а відтак земельні питання, які вирішують збори власників земельних часток (паїв) КСП, яке припинило існування, щодо виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель колективної власності колишнього КСП є реалізацією не корпоративних прав та відносин членів КСП, а майнового права на виділення частки відповідних земель у натурі (земельної ділянки або ділянок), як реалізації їх конституційного права на землю, передбаченого ст. 14 Конституції України, через спеціальну, встановлену законодавством процедуру. 
Відтак, враховуючи приписи п. 6 ч. 1 ст. 3 та ч.ч. 1 і 2 ст. 358 ЦК України, вирішенню районною державною адміністрацією питання надання власнику земельної частки (паю) дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за рахунок земель колективної власності КСП, сільськогосподарського кооперативу або акціонерного товариства обов`язково має передувати етап розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв) на їхніх зборах згідно проєкту землеустрою щодо організації земельних часток (паїв), схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї), або проекту реформування сільськогосподарського підприємства, як волевиявлення належного розпорядника земель колективної власності, що оформлюється відповідним протоколом.
Саме затверджений районною державною адміністрацією протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та державної реєстрації права власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).
З вимог вищенаведеного законодавства слідує, що визначення ОСОБА_1 земельної ділянки з масиву земель КСП «Піщанське» для виділення йому в натурі (на місцевості) його земельної частки (паю) повинно було здійснюватися на зборах власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», в тому числі шляхом жеребкування.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують виділення зборами власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» земельної ділянки в полі № 10 бригади № 2, що підлягають першочерговому розподілу. Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що земельна ділянка в полі № 10 бригада № 2 виділялась для першочергового розподілу на зборах членів КСП «Піщанське» у 2004 році, на яких він не був присутній. Але суд критично ставиться до таких показів свідка ОСОБА_3 , оскільки КСП «Піщанське» було реорганізовано ще у 2000 році, а відтак у 2004 році ніякі загальні збори членів цього КСП вже не могли проводитися, а також це спростовується показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 та ОСОБА_9 з яких слідує, що земельна ділянка в полі № 10 бригада № 2, що підлягає першочерговому розподілу, не виділялась ні загальними зборами членів КСП «Піщанське», під час його існування, ні зборами власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», після його реорганізації, а була зайнята ОСОБА_1 та іншими особами з огляду на її розташування поблизу м. Біла Церква Київської області та її значну цінність. 

Судом встановлено, що підставою для видання головою Білоцерківської РДА розпорядження від 14.12.2007 року № 767 про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою зі складання державних актів на право власності на земельні ділянки в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області були постанова № 2-а-7600 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2007 року та Схема земельної ділянки в полі № 10 другої сівозміни пайовикам.

Судом досліджено, що наявна у матеріалах справи копія Схеми земельної ділянки в полі № 10 другої сівозміни пайовикам (т.1 а.с.22) взагалі не містить масштабу. Зі слів представника позивача за первісним позовом дана схема була виготовлена раніше Схеми поділу земель КСП «Піщанське» земельні частки (паї). Схема земельної ділянки в полі № 10 другої сівозміни пайовикам по центру містить графічно розподілені 5 фігур різного розміру з написами на них 9,9467 га, 58,4674 га, 13,0335 га, 8,0523 га та 181,7 га, на якій також у порядку зростання зазначені цифри від 105 до 160. Однак місце розташування зазначених фігур у просторі зі змісту цієї схеми визначити не можливо. Під назвою «Схема земельної ділянки в полі № 10 другої сівозміни пайовикам» зазначено: 1. ОСОБА_3 – 2,84 га; 2. ОСОБА_1 – 2,84 га; 3. ОСОБА_4 – 2,84 га; 4. ОСОБА_22 – 2 га. Дана Схема містить підписи заступника начальника Білоцерківського районного відділу земельних ресурсів – Гуленка О., Піщанського сільського голови – Мельничука Б., що підтверджується проставленими підписами зазначених посадових осіб, скріплених печаткою.
З показів свідка ОСОБА_3 убачається, що Схема земельної ділянки в полі № 10 другої сівозміни пайовикам у 2004 році була складена комісією у складі: заступника начальника земельного відділу – ОСОБА_10 , голови Піщанської сільської ради – Б. Мельничука та інших осіб за рахунок земель в полі № 10 бригада № 2, яке зі слів ОСОБА_3 за рішенням зборів членів КСП «Піщанське», прийнятому у 2004 році, передбачалось для першочергового розподілу. Але покази свідка ОСОБА_3 спростовується показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 та ОСОБА_23 , які повідомили суду, що земельна ділянка в полі № 10 другої сівозміни пайовикам, що підлягають першочерговому розподілу, не виділялась ні загальними зборами членів КСП «Піщанське», під час його існування, ні зборами власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», після його реорганізації, а була самовільно зайнята ОСОБА_1 та іншими особами з огляду на її розташування поблизу м. Біла Церква Київської області та її значну вартість. 

Представник позивача за первісним позовом, посилаючись на лист КСП «Піщанське» від 17.01.2000 року № 15 (т. 1 а.с. 19), у відзиві на зустрічну позовну заяву (т.2 а.с.60-111) зазначив, що саме КСП «Піщанське» визначило земельну ділянку в полі № 10 другої бригада № НОМЕР_3 , відділок Роток, яка входять до складу загального масиву земель КСП та підлягала першочерговому поділові між одноосібниками, які вийшли КСП «Піщанське». 

Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
З приписів ч. 5 ст. 95 ЦПК України слідує, що учасник справи має право лише завіряти копію документу оригінал якого знаходиться у нього безпосередньо, а не у володінні іншої особи.
З наявної в матеріалах справи копії відповіді ТОВ «Піщанське» від 02.10.2023 року № 02-10/1 (т.3 а.с. 135), наданої на адвокатський запит представника позивача за зустрічним позовом від 21.09.2023 року № 02-10/90 вбачається, що у ТОВ «Піщанське», як правонаступника КСП «Піщанське», відсутні правові підстави зберігати листи, строк зберігання яких сплинув, а тому оригінал листа КСП «Піщанське» від 17.01.2000 року № 15 у ТОВ «Піщанське» відсутній. 
Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Оскільки копія поданого позивачем за первісним позовом листа КСП «Піщанське» від 17.01.2000 року № 15 (т.1 а.с.19) завірена з недотриманням приписів ч. 5 ст. 95 ЦПК України за відсутності його оригіналу та достовірних відомостей про його наявність у відповідних фізичних та/або юридичних осіб, це ставить під сумнів відповідність поданої копії листа КСП «Піщанське» від 17.01.2000 року № 15 оригіналу. З наведених підстав, а також враховуючи наведені представником позивача за зустрічним позовом сумніви про відповідність поданої оригіналу, копія листа КСП «Піщанське» від 17.01.2000 року № 15, як доказ, не береться судом до уваги. Окрім, цього суд також враховує покази свідка ОСОБА_3 про те, що Схема земельної ділянки в полі № 10 другої сівозміни пайовикам була складена лише у 2004 році, а не у 2000 році, як це слідує з листа КСП «Піщанське» від 17.01.2000 року № 15.

Оскільки чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством взагалі не було передбачено розроблення схеми окремої земельної ділянки в полі пайовикам для виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), то складена комісією за заявами ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Схема земельної ділянки в полі № 10 другої сівозміни пайовикам суперечить положенням Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Рекомендаціям від 30.12.1999 року № 130, Вказівкам Держкомзему України від 19.03.1997 року № 17, а відтак не могла бути графічною основою для виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) ОСОБА_1 . 

Дослідивши постанову № 2-а-7600 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2007 року (т. 2 а.с. 78) суд встановив, що дана справа розглядалась без залучення інших власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», які мають майнове право на виділення в натурі (на місцевості) приналежних їм на праві власності земельних часток (паїв) за рахунок земель колективної власності колишнього КСП «Піщанське», а також без участі ТОВ «Піщанське», як правонаступника КСП «Піщанське». 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 КАС України (в редакції, яка була чинною станом на час розгляду справи № 2-а-7600) Білоцерківський міськрайонний суд Київської області мав залучити власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», а також ТОВ «Піщанське», як правонаступника КСП «Піщанське», оскільки рішення у цій справі могло вплинути на їх права та обов`язки, але цього зроблено не було.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КАС України (у чинній редакції) у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони. 
Судом встановлено, що ОСОБА_2 дізнався про постанову № 2-а-7600 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2007 року після отримання відзиву представника позивача за первісним позовом від 20.04.2023 року. Оскільки ОСОБА_2 при розгляді справи № 2-а-7600 Білоцерківським міськрайонним судом як власник земельної частки (паю) колишнього КСП «Піщанське» не залучався до участі у зазначеній справі, то обставини встановлені постановою № 2-а-7600 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2007 року не мають юридичних наслідків при розгляді первісного та зустрічного позову у справі № 357/11626/22.
З положень вищенаведеного законодавства та встановлених судом обставин убачається, що розпорядження Білоцерківської РДА від 14.12.2007 року № 767, в частині, що стосується надання ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою зі складання державних актів на право власності на земельну ділянку в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області (т.1 а.с.23) було видано передчасно, до проведення етапу розподілу земельних ділянок у межах колишнього КСП «Піщанське» на зборах власників земельних часток (паїв) цього сільськогосподарського підприємства та без волевиявлення цих зборів як належного розпорядника земель колективної власності колишнього КСП «Піщанське». Наведене свідчить про те, що розпорядження Білоцерківської РДА від 14.12.2007 року №767 суперечить вимогам чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства. 

Згідно зі Списком членів КСП «Піщанське» с. Піщана, Білоцерківського району Київської області на паювання земель, переданих у колективну власність КСП «Піщанське», затвердженим головою КСП «Піщанське» Дубовим О.О. від 13.09.1996 року (т.1 а.с.164-181) загальна кількість членів КСП «Піщанське» становить 674. Відповідно до протоколу зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» від 05.07.2008 року на цих зборах були присутні 624 власника земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», тобто більше ніж дві третини власників земельних часток (паїв), тож ці збори визнано повноважними. На цих зборах були вирішені питання: 1) про виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку; 2) про проведення жеребкування земельних часток (паїв) між власниками земельних часток (паїв). По першому питанню було вирішено, що виготовлення державних актів на земельну ділянку буде здійснено за рахунок коштів ТОВ «Піщанське». За таке рішення всі проголосували одноголосно «За» – 624; «Проти» – немає; «Утримались» – немає. По другому питанню збори власників земельних часток (паїв) вирішили проводити розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» шляхом жеребкування, із застереженням, що по земельним ділянкам колективної власності КСП «Піщанське», розташованим під с. Скребиші Білоцерківського району Київської області, не проводити жеребкування, а залишити за одноосібниками, які їх обробляють вже тривалий час; а по земельним ділянкам, розташованим під м. Біла Церква Київської області, якими користувались ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 проводити жеребкування на загальних підставах. За таке рішення проголосували: «За» – 623; «Проти» – 1; «Утримались» – немає. Окрім того, в рамках другого питання також було вирішено, що жеребки з 1 по 112 номер мають тягнути по одному на один двір враховуючи, те що ці земельні ділянки розташовані під м. Біла Церква, а відтак мають більшу вартість порівняно з іншими. За таке рішення проголосували: «За» – 623; «Проти» – 1; «Утримались» – немає. Головою цих зборів був обраний директор ТОВ «Піщанське» також власник земельної частки (паю) – ОСОБА_7 , а секретарем зборів – ОСОБА_8 , даний протокол не містить положень про обрання голови та секретаря цих зборів, але їх обрання на цих зборах підтверджується показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . 
Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 повідомили, суду що Піщанська сільська рада заздалегідь розмістила у загальнодоступних місцях в населених пунктах, де проживають власники земельних часток (паїв) оголошення про проведення зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку культури в с. Піщана Білоцерківського району Київської області. 

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні наголосив на тому, що згідно з п.7 Порядку від 04.02.2004 року № 122 збори власників земельних часток (паїв) має вести сільський голова або голова районної державної адміністрації, а не інша особа, а відтак проведення зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» 05.07.2008 року під головуванням ОСОБА_7 є порушенням зазначеного Порядку. Суд не погоджується з такими доводами представника позивача за первісним позовом та відхиляє їх оскільки вони по суті є «автономним» тлумаченням однієї норми права без урахування її об`єктивного взаємозв`язку з іншими нормами права, а саме без урахування приписів ч.ч. 1 і 2 ст. 358 ЦК України про те, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, а з цього слідує, що за згодою співвласників також може обиратися головуючий та секретар зборів власників земельних часток (паїв). Таким чином обрання на зборах власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», які відбулися в будинку культури с. Піщана, Білоцерківського району Київської області 05.07.2008 року, за згодою всіх присутніх власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», з числа співвласників головою зборів – ОСОБА_7 та секретаря зборів – ОСОБА_8 , хоч і не відповідає вимогам, передбаченим п. 7 Порядку від 04.02.2004 року № 122, але узгоджується з приписами нормативно-правового акту вищої юридичної сили – ч.ч. 1 і 2 ст. 358 ЦК України.
У протоколі зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» від 05.07.2008 року встановлено, що 05.08.2008 року відбувався лише перший тур жеребкування. Другий тур жеребкування був призначений на 23.08.2008 року на 10 год. 00 хв. в будинку культури с. Піщана, Білоцерківського району Київської області. Згідно Акту про кількість громадян, які не витягли жеребки на земельну частку (пай), станом на 27.09.2008 року (т.1 а.с. 133) залишилось 7 жеребків.
Показами свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 підтверджується, що ОСОБА_1 не приймав участь у жеребкуванні на зборах власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», які відбулися 05.07.2008 року, під час першого туру жеребкування. ОСОБА_1 також не приймав участь в другому турі жеребкування, який був призначений на 23.08.2008 року на 10 год. 00 хв. в будинку культури с. Піщана Білоцерківського району Київської області. 
Рішення, закріплені у протоколі зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» від 05.07.2008 року, є вирішенням питань реалізації прав власників земельних часток (паїв) на землю колишнього КСП «Піщанське», що є елементом вирішення правового режиму існування та оформлення майнових прав цих осіб на землю, яка перебувала у колективній власності членів колишнього КСП «Піщанське», як реалізації їх конституційного права на землю, передбаченого ст. 14 Конституції України, через спеціальну, встановлену законодавством процедуру.

Згідно приписів ч. 1 ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» районна державна адміністрація або її посадові особи лише організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) в порядку, визначеному цим Законом, а не вирішують відповідні питання за них. Тож, розпорядження голови районної державної адміністрації лише затверджує вже здійснене зборами власників земельних часток (паїв) волевиявлення, закріплене у відповідному протоколі, як елемент техніко-юридичного механізму реалізації прав на земельні частки (паї), передбачений Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та Порядком від 04.02.2004 року № 122. 
Погодження протоколу зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» від 05.07.2008 року Білоцерківською РДА та Піщанською сільською радою підтверджується показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_9 . 
Судом досліджено та встановлено, що наявна у матеріалах справи копія Схеми поділу земель КСП «Піщанське» на земельні частки (паї) громадянам, масштабом 1:150000, виготовлена у 2008 році ПП «Паралель плюс». Зверху дана Схема містить напис «ТОВ «Піщанське» Білоцерківського району Київської області», оскільки її замовником був правонаступник КСП «Піщанське» – ТОВ «Піщанське». Дана Схема по центру містить графічно розподілений на 674 окремі ділянки масив земель колективної власності КСП «Піщанське», за рахунок яких власники земельних часток (паїв) виділяють в натурі (на місцевості) земельні ділянки, а також 69 окремих земельних ділянок під с. Скребиші Білоцерківського району Київської області, які використовували одноосібники (громадяни, які вийшли з членів КСП). На Схемі зазначений опис меж: від А до Б – землі Білоцерківської міської ради; від Б до В – землі Терезинської селищної ради; від В до Г – землі Храпачівської сільської ради; від Г до Д – землі Острійківської сільської ради; від Д до А – землі Томилівської сільської ради; умовні позначення: номер частки (паю) та площа. Дана Схема містить погодження: голови Білоцерківської РДА – ОСОБА_15 , заступника голови Білоцерківської РДА – Хахули В.С., в.о. начальника управління земельних ресурсів у Білоцерківському районі – Карпенка А.М., начальника відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку архітектури – ОСОБА_18 , Піщанського сільського голови – Музики В.Р. та генерального директора ТОВ «Піщанське» - Ястреба П.К., що підтверджується проставленими підписами зазначених посадових осіб, скріплених печаткою.

Судом також встановлено, що Схема поділу земель КСП «Піщанське» на земельні частки (паї) розглядалась та затверджувалась зборами власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» та погоджувалась головою Білоцерківської РДА – Плугатором Р.І., заступником голови Білоцерківської РДА – Хахулою В.С., в.о. начальника управління земельних ресурсів у Білоцерківському районі – Карпенком А.М., начальником відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку архітектури – Тупотою Л.В., Піщанським сільським головою – Музикою В.Р. та генеральним директором ТОВ «Піщанське» - ОСОБА_7 . Це підтверджується підписами зазначених посадових осіб, відображеними на самій Схемі та показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .
Схема поділу земель КСП «Піщанське» на земельні частки (паї) в подальшому стала підставою для прийняття Білоцерківською РДА розпорядження від 08.12.2009 року № 838 щодо виділення 83-ом громадянам власникам земельних часток (паїв) в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, в тому числі ОСОБА_2 , земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). 
Наведені письмові докази та покази свідків спростовують твердження представника позивача за первісним позовом про те, що Схема поділу земель КСП «Піщанське» на земельні частки (паї) ніким не погоджувалась та не затверджувалась.

Судом встановлено, що розпорядження Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року № 493, в частині, що стосується передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,7457 га в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області (т.1 а.с.183-185), було видано без врахування результатів розподілу шляхом жеребкування земель колективної власності між власниками земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» на зборах, які відбулись 05.07.2008 року в будинку культури в с.Піщана, Білоцерківського району Київської області, на яких ОСОБА_1 участі у жеребкуванні взагалі не приймав, а відтак не визначив в масиві земель колективної власності колишнього КСП «Піщанське» земельної ділянки для виділення в натурі (на місцевості) його земельної частки (паю). Водночас, ОСОБА_2 на цих зборах 05.07.2008 року витягнув жеребок на земельну ділянку № НОМЕР_1 , яка згідно Схеми поділу земель КСП «Піщанське» на земельні частки (паї) розташована в межах земельної ділянки, на яку ОСОБА_1 виготовляв технічну документацію із землеустрою.

Тобто до видання Білоцерківською РДА розпорядження від 31.07.2008 року № 493, на підставі якого ОСОБА_1 передана у власність земельна ділянка площею 2,7457 га, належний розпорядник земель колективної власності колишнього КСП «Піщанське» – збори власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» вже вирішили по земельним ділянкам, розташованим під м. Біла Церква Київської області, якими користувались ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , проводити жеребкування на загальних підставах, а земельну ділянку під № НОМЕР_1 загальною площею – 2,6684 га, яка частково накладалась на земельну ділянку площею 2,7457 га, закріпити за ОСОБА_2 для виділення в натурі (на місцевості) належної йому на праві власності земельної частки (паю).

За таких обставин, суд приходить до висновку про недотримання при виданні розпорядження Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року № 493, в частині, що стосується передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,7457 га принципу добросовісності, розумності та справедливості, закріпленого п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, припису про здійснення права спільної часткової власності за згодою всіх співвласників, передбаченого ч.ч. 1 і 2 ст. 358 ЦК України, ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а також без врахування результатів розподілу земельних ділянок колективної власності на зборах власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», які відбулись 05.07.2008 року та визначення на цих зборах шляхом жеребкування ОСОБА_2 земельної ділянки під № 3, свідчить про незаконність цього розпорядження, а також про порушення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, що є підставою для скасування розпорядження Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року № 493, в частині, що стосується передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,7457 га. 

Судом також встановлено, що натомість, розпорядження Білоцерківської РДА від 17.02.2009 року № 139 про надання дозволу ОСОБА_2 (та іншим громадянам) на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки власників земельних часток (паїв) (т.1 а.с.187-189) було видано з врахуванням результатів жеребкування, проведеного на зборах власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», які відбулись 05.07.2008 року. Наведене випливає з пояснювальної записки до розпорядження Білоцерківської РДА від 17.02.2009 року №139, згідно якої до даного розпорядження додаються: заяви 58-ми громадян; копії паспортів; копії ідентифікаційних кодів; копії сертифікатів на право на земельні частку (пай); довідка із сільської ради про номер земельної ділянки на карті розпаювання (т.1 а.с.188). 
Розроблена ПП «Паралель Плюс» технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку була затверджена розпорядженням Білоцерківської РДА від 08.12.2009 року № 838 (в частині розпорядження, що стосується ОСОБА_2 ) (т.1 а.с.190-193) та ОСОБА_2 у власність передана земельна ділянка площею 2,6684 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області.
Згідно з пояснювальною запискою до розпорядження Білоцерківської РДА від 08.12.2009 року № 838 (т.1 а.с.195) до даного розпорядження додається технічна документація із землеустрою, яка складається з: розпорядження Білоцерківської РДА від 17.02.2009 року № 139; заяв 85-ти громадян; пояснювальної записки; копій паспортів; копій ідентифікаційних кодів; копій сертифікатів; копій схем розпаювання; Висновку управління Держкомзему у Білоцерківському районі; кадастрових планів земельних ділянок. Дана пояснювальна записка підтверджує, що технічна документація із землеустрою щодо складання державних акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 розроблялась з врахуванням Схеми поділу земель КСП «Піщанське» на земельні частки (паї) та результатів жеребкування, проведеного на зборах власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», які відбулись 05.07.2008 року.
На підставі розпорядження Білоцерківської РДА від 08.12.2009 року № 838 ОСОБА_2 виготовив Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,6684 га з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056. 
Вищевстановлені обставини справи свідчать про те, що при виданні розпорядження Білоцерківської РДА від 08.12.2009 року № 838, в частині, що стосується передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 2,6684 га були дотримані принципи добросовісності, розумності та справедливості, закріплені п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, приписи про здійснення права спільної часткової власності за згодою всіх співвласників, передбаченого ч.ч. 1 і 2 ст. 358 ЦК України, вимоги Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а також враховані результати розподілу земельних ділянок колективної власності на зборах власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське» від 05.07.2008 року, що свідчить про те, що дане розпорядження прийнято Білоцерківською РДА на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією і законами України.

Твердження представника позивача за первісним позовом про незаконність розпорядження Білоцерківської РДА від 08.12.2009 року № 838, в частині розпорядження, що стосується передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_2 , з посиланням на те, що ОСОБА_1 перший на підставі розпорядження Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року № 493 виділив в натурі (на місцевості) земельну ділянку площею 2,7457 га, яка накладається з земельною ділянкою ОСОБА_2 , суд вважає безпідставними, оскільки в даному земельному спорі вирішальне правове значення має не час передачі земельних ділянок у власність, а їх розподіл між власниками земельних часток (паїв) належним розпорядником, яким відповідно до законодавства є виключно – збори власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Піщанське», а не Білоцерківська РДА. 

За таких обстави, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги за зустрічним позовом є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, а позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають.

Щодо належного та ефективного способу захисту цивільних прав.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. 
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 925/1265/16, п. 5.5). Тобто, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 310/11024/15-ц (п. 14) та від 01.04.2020 року у справі №610/1030/18 (п. 40).
Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17 (п. 57) та від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16 (п. 40)).
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. 
Серед способів захисту порушених цивільних прав та інтересів у п. 190. ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлене визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.
Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).
Згідно з п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Частиною 1 ст. 155 ЗК України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Аналіз положень указаних норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

Предметом позову у цій справі є основна вимога за первісним позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської РДА від 08.12.2009 року №838, в частині щодо затвердження ОСОБА_2 проектної документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки площею 2,6684 га та основна вимога за зустрічним позовом про визнання незаконним та скасувати розпорядження Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року № 493, в частині розпорядження, що стосується передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,7457 га.
Факт правомірності володіння та користування майном є достатньою підставою для відповідної особи для звернення за захистом цього права. ОСОБА_1 , як власник земельної ділянки площею 2,7457 га та ОСОБА_2 , як власник земельної ділянки площею 2,6684 га, наділені правом на звернення до суду з метою захисту порушеного права.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі № 487/10128/14-ц (п. 143), від 11.09.2019 року у справі №487/10132/14-ц (п. 99), від 07.04.2020 року у справі № 372/1684/14-ц (п. 46)).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.05.2018 року у справі №923/466/17 відступила від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленій постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 року у справі № 21-405а14 та виснувала, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. На таку особу (позивача) не можна покладати обов`язок об`єднання вимог про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та вимог про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку, укладених (виданих) на підставі такого рішення.
У постанові від 12.03.2024 року у справі № 927/1206/21 (п. 144) Велика Палата Верховного Суду з урахуванням установлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи констатувала достатність, належність, правомірність та дієвість (ефективність) у спірних правовідносинах саме такого самостійного способу захисту, як визнання незаконним і скасування рішення уповноваженого органу державної влади (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України), оскільки подальше відчуження спірної земельної ділянки не відбулося.
Ураховуючи положення наведених норм матеріального права та практику їх застосування Верховним Судом, суд приходить до висновку, що обраний позивачем за зустрічним позовом спосіб захисту порушеного цивільного права шляхом пред`явлення основної вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року №493 в частині розпорядження, що стосується передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,7457 га, є належним та ефективним.
Позивач за зустрічним позовом пред`явив три вимоги: визнати незаконним та скасувати розпорядження Білоцерківської РДА від 31.07.2008 року № 493, в частині розпорядження, що стосується передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,7457; скасувати державну реєстрацію речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно шляхом припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,7457 га з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 910015332204; скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію (запис) земельної ділянки площею 2,7457 га з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017.
Задоволення основної вимоги за зустрічним позовом є підставою для скасування державної реєстрації речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно шляхом припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,7457 га з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 910015332204.
Для повного поновлення порушеного права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,6684 га з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056 задоволенню також підлягає позовна вимога про скасування в Державному земельну кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,7457 га з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017.
Скасування в Державному земельну кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,7457 га з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017 призведе до того, що ця земельна ділянка перестане існувати як об`єкт цивільних прав, а відтак вже не буде мати перетин із земельною ділянкою ОСОБА_2 площею 2,6684 га з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056, що призведе до повного поновлення порушеного права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку.

Щодо дотримання строку позовної давності.
Стосовно дотримання строку позовної давності при поданні первинного та зустрічного позову суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 
Для позовних вимог про скасування рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме шляхом припинення права власності на земельну ділянку, а також скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі встановлений строк позовної давності тривалістю у три роки. 
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 дізнався про факт отримання ОСОБА_2 . Державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056 та про накладання її меж на земельну ділянку ОСОБА_1 з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017, з площею накладання 1,9413 га, а відтак і порушення своїх прав, лише з дати отримання Висновку експерта за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 21.11.2022 року №250/10-2022, складеного судовим експертом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український незалежний інститут судових експертиз» - Коваленко Л.А. (т.1 а.с.30-44), а саме з кінця листопада 2022 року. При цьому первісний позов поданий ОСОБА_1 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у грудні 2022 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 дізнався про накладання меж його земельної ділянки на земельну ділянку ОСОБА_1 з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017, з площею накладання 1,9413 га, та про порушення свого права власності на земельну ділянку лише з дати отримання зустрічного позову та долученого до нього Висновку експерта за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 21.11.2022 року № 250/10-2022, а саме з 23.02.2023 року. Зустрічний позов поданий ОСОБА_2 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 09.03.2023 року.
Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 від 07.12.2022 року та зустрічний позов ОСОБА_2 від 09.03.2023 року подані до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в межах встановленого законодавством строку позовної давності.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Таким чином, у зв`язку з відмовою у задоволенні первісного позову судові витрати за ним необхідно залишити за позивачем за первісним позовом. У зв`язку з задоволенням в повному обсязі позовних вимог за зустрічним позовом, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на відповідачів за цим позовом. 

ІІІ. Резолютивна частина.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 254, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :
У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Білоцерківської районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, Приватне підприємство «Вектор 2008», Фермерське господарство «Паросток» про визнання незаконним та скасувати розпорядження голови Білоцерківської районної державної адміністрації від 08.12.2009 року № 838, в частині щодо затвердження ОСОБА_2 проектної документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056 та скасування в Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3220484900:00:005:0056 – відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Білоцерківської районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, Приватне підприємство «Вектор 2008», Фермерське господарство «Паросток» – задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 3-ом громадянам власникам земельних часток (паїв) в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області» від 31.07.2008 року №493, в частині розпорядження, яка стосується передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,7457 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області.
Скасувати державну реєстрацію речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно шляхом припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,7457 га з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 910015332204.
Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію (запис) земельної ділянки площею 2,7457 га з кадастровим номером 3220484900:01:005:0017. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1529,20 гривень (одна тисяча п`ятсот двадцять дев`ять гривень 20 копійок).
Стягнути з Білоцерківської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1529,20 гривень (одна тисяча п`ятсот двадцять дев`ять гривень 20 копійок). 
Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом – ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_4 .
Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 . РНОКПП: НОМЕР_5 .
Відповідач за первісним та зустрічним позовом - Білоцерківська районна державна адміністрація, місцезнаходження: вулиця Ярослава Мудрого, будинок 2, місто Біла Церква, Київська область. Код за ЄДРПОУ: 19425498.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:
Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, місцезнаходження: вулиця Серпова, будинок 3/14, місто Київ, 03115. Код за ЄДРПОУ: 39817550.
Приватне підприємство «Вектор 2008», місцезнаходження: вулиця Замкова, будинок 1-А, с. Піщана, Білоцерківський район, Київська область. Код за ЄДРПОУ: 35964436.
Фермерське господарство «Паросток», місцезнаходження: вулиця Київська, будинок 84-В, місто Біла Церква, Київська область. Код за ЄДРПОУ: 31835525.
Повне судове рішення складено 16.03.2026 року. 

Суддя 	В. П. Цукуров