УХВАЛА

09 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 754/15576/23
провадження № 61-2918ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 січня 2025 року в справі 
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів за договором позики та коштів за порушення грошового зобов`язання та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору позики недійсним,
встановив:
ОСОБА_2 у жовтні 2023 року звернувся до Деснянського районного суду 
м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів за договором позики та коштів за порушення грошового зобов`язання.
ОСОБА_1 04 грудня 2023 року подала зустрічну позовну заяву 
до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 8 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики та коштів за порушення грошового зобов`язання задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу 80 000, 00 грн. 
В іншій частині позовних вимог позивачу відмовлено. 
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним залишено без задоволення.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 січня 2025 року, у зв`язку 
з невиконанням вимог ухвали Київського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року, апеляційну скаргу повернуто ОСОБА_1 
04 березня 2026 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Моргун Д. М. засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу 
на постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2025 року, тобто 
з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного суду від 16 березня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме 
для подачі суду до касаційної інстанції заяви про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження із зазначенням у ній випадків, передбачених пунктами 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, та наданням доказів 
на їх підтвердження. 
06 квітня 2026року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Моргун Д. М. через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного суду заяву 
про поновлення строку на касаційне оскарження, у якій зазначив, 
що апеляційний суд безпідставно не залучив до розгляду справи ОСОБА_1 шляхом неналежного повідомлення.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Частиною третьою статті 390 ЦПК України передбачено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
За приписами частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Зазначений строк є присічним (преклюзивним), який не підлягає поновленню. Зі спливом строку особа втрачає право на касаційне оскарження безвідносно до поважності причин його пропуску, за виключенням випадків, визначених у частині третій статті 394 ЦПК України.
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру судових рішень, дата складення повного тексту ухвали Київського апеляційного суду 
від 14 січня 2025 року не вказана, тому останнім днем звернення з касаційною скаргою є 13 лютого 2025 року.
Разом з тим річний строк, який згідно з вимогами частини третьої 
статті 394 ЦПК України обраховується від дня складення повного тексту судового рішення, у цій справі сплинув 14 січня 2026 року.
Касаційна скарга подана представником ОСОБА_1 лише 04 березня 2026 року, тобто більше ніж через рік з дня складення повного тексту судового рішення суду апеляційної інстанції.
До клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, 
яке мотивована тим, що заявника ОСОБА_1 не було повідомлено та долучено до розгляду справи, представник заявника долучає копії матеріалів справи, згідно яких процесуальні документи апеляційного суду направляли заявнику 
на зазначену нею в її апеляційній та касаційній скаргах поштову адресу, 
та які поверталися до апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній». 
Таким чином твердження представника заявника про неналежне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи в апеляційному суді спростовуються матеріалами справи, а відповідні підстави для поновлення пропущеного строку не є належними. Окрім того оскаржувана ухвала апеляційного суду пов`язана 
з поверненням апеляційної скарги безпосередньо заявника, що доводить обізнаність заявника про існування судової справи та відповідно покладає 
на останнього обов`язок цікавитись ходом відомого йому судового провадження.
Таким чином,  ОСОБА_1 не є особою, яка не була повідомлена 
про розгляд справи, тому підстави для поновлення строку, визначені 
пунктом 1 частини третьої статті 394 ЦПК України, відсутні.
Підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, заявник у своєму клопотанні про поновлення прощеного строку 
не наводить.
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року в справі «PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE», № 17160/06 та N 35548/06, § 34).
З огляду на те, що касаційна скарга подана після спливу одного 
року з дня складення повного тексту оскаржуваної постанови 
суду апеляційної інстанції, наявність обставин, передбачених 
пунктами 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, ОСОБА_1 не доведено, а судом не встановлено, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною 
скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Київського 
апеляційного суду від 14 січня 2025 року в справі за позовом 
ОСОБА_2 до 
ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів за договором 
позики та коштів за порушення грошового зобов`язання та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору позики недійсним.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко